ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2026 року	м. Львів	Справа № 500/4531/25 пров. № А/857/652/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

судді-доповідача Іщук Л. П.,
суддів Обрізка І.М., Пліша М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2025 року (головуючий суддя Баб`юк П.М., м. Тернопіль) у справі № 500/4531/25 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

ФОП ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення про припинення ліцензії на право провадження відповідного виду діяльності №896-л від 24.07.2025.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2025 року адміністративний позов задоволено.
Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій покликається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що річний період для ФОП ОСОБА_1 становить з 11.07.2024 року до 11.07.2025 року. Станом на 11.07.2025 ФОП ОСОБА_1 не здійснено оплату, не проведено черговий платіж та не повідомлено ГУ ДПС у Тернопільській області про таку оплату. Зазначає, що підставою для анулювання ліцензії слугувало порушення статті 54 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовується в електронних сигаретах та пального». Наголошує, що провадження діяльності щодо роздрібної торгівлі пальним є особливим видом господарської діяльності, який потребує дотримання відповідних вимог ліцензіатів, тому, враховуючи встановлене порушення - несплату чергового платежу за ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним ФОП ОСОБА_1 , Головним управлінням ДПС у Тернопільській області правомірно прийнято рішення №896-л від 24.07.2025 про припинення дії ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним.
Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу із викладом заперечень щодо наведених відповідачем обставин, просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), апеляційний суд відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, Головним управлінням ДПС у Тернопільській області видано фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним за реєстраційним номером: 1915031402400097 з терміном дії "11.07.2024 до 11.07.2029".
Відповідно до ліцензії від 11.07.2024 адресою місця торгівлі є: 
АДРЕСА_1 липня 2025 року Головним управлінням ДПС у Тернопільській області прийнято рішення №896-л про припинення ліцензії на право провадження відповідного виду діяльності на підставі пункту 7 частини 2 статті 46 Закону України від 18 червня 2024 року №3817-ІХ "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" у зв`язку із несплатою чергового платежу за ліцензію.
Вважаючи таке рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем припинено дію ліцензії позивача за відсутності на те законних підстав, оскільки черговий платіж за ліцензію було внесено станом на час прийняття спірного рішення.
Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.
Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, ввезення на митну територію України, вивезення за межі митної території України, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, тютюновою сировиною, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, а також посилення боротьби з їх незаконним виробництвом та обігом на території України, визначені Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" від 18.06.2024 №3817-ІХ (далі - Закон №3817-ІХ).
Згідно з положеннями статті 1 Закону №3817-ІХ ліцензія - право суб`єкта господарювання на провадження відповідного виду (кількох видів) господарської діяльності
Відповідно до ч. 6 ст. 41 Закону №3817-ІХ ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним надаються та їхня дія припиняється органами ліцензування - територіальними органами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.
Згідно ч. 1 ст. 46 Закону №3817-ІХ дія ліцензії припиняється шляхом прийняття органом ліцензування, який надав відповідну ліцензію, рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності.
Як вже було встановлено, Головним управлінням ДПС у Тернопільській області прийнято оскаржуване рішення про припинення ліцензії на право провадження відповідного виду діяльності на підставі пункту 7 частини 2 статті 46 Закону №3817-ІХ.
Відповідно до п.7 ч.2 ст. 46 Закону №3817-ІХ підставою для прийняття органом ліцензування рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності є несплата чергового платежу за ліцензію.
Згідно з ч. 4 ст. 46 Закону №3817-ІХ рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності приймається:
1) протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання податковим органом відповідних документів (у тому числі рішення суду) та/або виявлення даних/відомостей, що є підставою для припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності згідно з частиною другою цієї статті;
2) у разі припинення дії ліцензії за результатами перевірки податкового органу - не раніше одинадцятого робочого дня за днем направлення суб`єкту господарювання акта такої перевірки;
3) у разі припинення дії ліцензії за заявою суб`єкта господарювання - не пізніше 20 робочих днів з дня, наступного за днем отримання такої заяви органом ліцензування.
Згідно з ч. 5 ст. 46 Закону №3817-ІХ рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності набирає чинності на другий робочий день за днем направлення відповідного рішення платнику податків.
У разі якщо за результатами адміністративного або судового оскарження рішення органу ліцензування про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності рішення прийнято на користь платника податку, то ліцензія, що була припинена таким рішенням органу ліцензування, вважається діючою з дати її припинення.
Відповідно до ч. 6 ст. 46 Закону №3817-ІХ визначено, що орган ліцензування не пізніше наступного робочого дня за днем прийняття рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності:
1) вносить відомості про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального або Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах;
2) оприлюднює рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності на своєму офіційному веб-порталі/субсайтах веб-порталу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику;
3) направляє суб`єкту господарювання рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності в електронній формі у порядку, встановленому статтею 42 Податкового кодексу України.
Відповідно до ч. 10 ст. 46 Закону №3817-ІХ датою припинення дії ліцензії є день набрання чинності рішенням про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності.
Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що відсутність (несплата) чергового платежу стала підставою для прийняття ГУ ДПС у Тернопільській області рішення №896-л від 24.07.2025 про припинення дії ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним №19150314202400097 з терміном дії з 11.07.2024 до 11.07.2029.
Водночас, з матеріалів справи вбачається, що черговий платіж за ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним за реєстраційним номером 19150314202400097 з терміном дії 11.07.2024 до 11.07.2029 сплачено ФОП ОСОБА_1 , що підтверджується платіжною інструкцією № 471 від 17.07.2025 та відомостями заяви щодо ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним F1304505 від 18.07.2025.
У графі платіжної інструкції Призначення платежу зазначено: «Плата за ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним АЗС Чистилів».
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що ненадання суб`єктом господарювання до Головного управління ДПС у Тернопільській області копії платіжної інструкції про сплату за ліцензію не є правовою підставою для висновку про несплату таким суб`єктом чергової плати за ліцензію і застосування до позивача відповідальності у вигляді анулювання дії ліцензії, оскільки, анулювання ліцензії здійснюється лише у випадку несплати чергового платежу за ліцензію.
Верховний Суд у постанові від 23.05.2024 у справі № 320/8612/22 виснував, що під несплатою річної плати за ліцензію слід розуміти бездіяльність суб`єкта господарювання, яка полягає у нездійсненні ним в повному обсязі перерахування коштів на відповідний бюджетний рахунок, призначений для вказаного платежу. Обставиною для анулювання ліцензії є саме несплата чергового платежу, а не ненадання копії платіжного доручення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що відповідачем припинено дію ліцензії позивача за відсутності на те законних підстав, оскільки черговий платіж за ліцензію було внесено станом на час прийняття спірного рішення.
Щодо доводів скаржника про те, що на час винесення оскаржуваного рішення йому не було відомо про сплату ФОП ОСОБА_1 чергового платежу колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2016 №621, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.08.2016 за №1115/29245, затверджено Порядок взаємодії органів Державної казначейської служби України та органів Державної податкової служби України в процесі виконання державного та місцевих бюджетів за доходами та іншими надходженнями (далі - Порядок № 621).
Відповідно до пункту 10 Порядку № 621 щомісяця не пізніше 12 числа місяця, що настає за звітним, Казначейство надає до ДПС уточнений Звіт про виконання місцевих бюджетів за доходами в розрізі бюджетів Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.
Таким чином, нормами чинного законодавства встановлено алгоритм перевірки виконання місцевих бюджетів органами ДПС, а відтак відповідач не міг бути необізнаним про надходження коштів до бюджету, зокрема, і чергового платежу, сплаченого ФОП ОСОБА_1 .
Крім того, позивачем було подано заяву відповідачу щодо внесення чергового платежу до прийняття спірного рішення.
Відповідно до ст.9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, рішення якого оскаржується, не довів належними та допустимими доказами правомірність прийнятого ним рішення №896-л від 24.07.2025, відтак колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність такого та, як наслідок, його скасування.
Інші доводи та аргументи скаржника, наведені ним у апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції і свідчать про незгоду із правовою оцінкою судом обставин справи, встановлених у процесі її розгляду.
Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доказів, які б були безпідставно залишені без уваги судом першої інстанції.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Щодо розподілу судових витрат, то такий відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється.
Керуючись ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2025 року у справі № 500/4531/25 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	Л. П. Іщук 	
судді	 	І. М. Обрізко 	
 	 	М.А. Пліш