ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2026 року 
м. Київ

справа № 620/59/25
адміністративне провадження № К/990/36351/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Шарапи В.М.,
суддів: Берназюка Я.О., Стародуба О.П.,
розглянув у порядку письмового провадження 
касаційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 березня 2025 року (головуючий суддя Тихоненко О.М.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 серпня 2025 року (головуючий суддя Кузьмишина О.М., судді Грибан І.О., Ключкович В.Ю.)
у справі №620/59/25 
за позовом ОСОБА_1 
до Міністерства оборони України, 
третя особа -    ОСОБА_2 
про визнання протиправним та скасування пункту 95 рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій, встановлені судами попередніх інстанцій обставини:
1. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Міністерства оборони України (далі - МО України), третя особа -    ОСОБА_2 , в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати пункт 95 рішення комісії МО України із розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленого протоколом від 16 серпня 2024 року № 22/д в частині повернення документів ОСОБА_1 на доопрацювання;
- зобов`язати МО України призначити та виплатити ОСОБА_1 суму одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 7 500 000 грн, у зв`язку із загибеллю ІНФОРМАЦІЯ_1 її прийомного сина військовослужбовця   ОСОБА_3 .
1.1. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що вона є прийомною матір`ю загиблого військовослужбовця   ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому має право на виплату одноразової грошової допомоги у порядку, передбаченому пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168).
2. Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 березня 2025 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 серпня 2025 року, у задоволенні позову відмовлено.
3. Під час розгляду справи суди попередніх інстанцій встановили, що:
3.1. 14 вересня 2009 року розпорядженням Бобровицької районної державної адміністрації Чернігівської області № 363: 1) утворено прийомну сім`ю на базі подружжя третьої особи ОСОБА_2 та позивача; 2) влаштовано до прийомної сім`ї на виховання та спільне проживання дитину, позбавлену батьківського піклування,   ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
3.2. ІНФОРМАЦІЯ_3   ОСОБА_3 виповнилося 18 років і він досяг повноліття.
3.3. В подальшому, ІНФОРМАЦІЯ_1 солдат   ОСОБА_3 загинув, отримавши смертельне травмування, бойове поранення під час забезпечення здійснення заходів національної безпеки і оборони, відсічі і стримування агресії російської федерації, під час захисту Батьківщини.
3.4. У зв`язку з загибеллю прийомного сина, позивачка звернулась із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у порядку, передбаченому пунктом 2 Постанови № 168.
3.5. Однак, згідно з пунктом 95 витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 16 серпня 2024 року №22/д, документи, зокрема, позивачки для призначення одноразової грошової допомоги було повернуто на доопрацювання з метою надання документів, які відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII підтверджують, що вона перебувала на утриманні загиблого військовослужбовця (копії документів, виданих Пенсійним фондом України, які підтверджують право на призначення пенсії в разі втрати годувальника або факт призначення пенсії за загиблого, судового рішення про встановлення факту перебування на його утриманні на дату загибелі), що дають право на отримання одноразової грошової допомоги.
3.6. Листом від 28 серпня 2024 року №5/17097, зокрема, позивачку було повідомлено про прийняте рішення.
3.7. Вважаючи вказаний пункт рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивачка звернулась до суду за захистом своїх прав та інтересів з відповідним позовом.
4. Суд першої інстанції, ухвалюючи судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивачка в розумінні Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) не відноситься до визначеного Законом кола осіб, які мають право на одноразову грошову допомогу. Судом було враховано, що загиблий   ОСОБА_3 досяг повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3 , тому з цієї дати права та обов`язки позивачки як прийомної матері припинилися. Водночас суд не встановив наявності доказів, які б підтверджували, що позивачка була утриманцем загиблого військовослужбовця в розумінні Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги, заперечень (відзиву) на касаційну скаргу:
5. ОСОБА_1 подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 березня 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 серпня 2025 року, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
5.1. Підставою для відкриття касаційного провадження у справі є неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права у випадку, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України).
Зокрема, скаржниця вказує про відсутність висновку щодо застосування пунктів 1-3 статті 16, статті 16-1 Закону №2011-XII, частини другої статті 3 Сімейного кодексу України; пункту 3-5, 10 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 (далі - Порядок №975), пункту 2 Постанови №168, в контексті того чи є прийомні батьки військовослужбовця членами його родини та чи мають вказані особи право на отримання одноразової грошової допомоги. 
5.2. Позивачка наполягає на тому, що вона була пов`язана із загиблим військовослужбовцем як формальними зв`язками (будучи прийомною матір`ю), так і побутовими, а тому має право на отримання частини одноразової грошової допомоги.
6. Відповідач у відзиві на касаційну скаргу просив залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 березня 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 серпня 2025 року - без змін.
6.1. Зазначає, що   ОСОБА_3 досяг повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3 , а тому з цієї дати права та обов`язки ОСОБА_1 , як прийомної матері, припинилися. З огляду на зазначене, станом на дату загибелі військовослужбовця, ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивачка не мала відповідного статусу. Звертає увагу, що позивачка не є матір`ю   ОСОБА_3 в розумінні глави 12 Сімейного кодексу України, що і не оскаржується.
6.2. Оскільки було встановлено, що після досягнення повноліття   ОСОБА_3 позивачка не здійснювала обов`язків прийомних батьків (опікуна, піклувальника) і не мала прав та обов`язків відносно загиблого, відповідач доходить висновку про ухвалення судами попередніх інстанцій законних рішень. 
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд касаційної інстанції:
7. Під час розгляду касаційної скарги колегія суддів враховує приписи частин 1-2 статті 341 КАС України, відповідно до яких суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
8. Відповідно до частини першої статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
9. За змістом частини п`ятої статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
10. Частиною першою статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
11. Закон № 2011-XII визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
12. Відповідно до пункту 1 статті 16 Закону № 2011-XII (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
13. Підпунктом «а» пункту 1 статті 16-2 Закону № 2011-XII передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі:
750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону;
500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 2 - 3 пункту 2 статті 16 цього Закону.
14. Одноразова грошова допомога є гарантованою державою соціальною допомогою, яка виплачується, зокрема, членам сім`ї військовослужбовця у разі, якщо смерть настала під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби.
15. Пунктом 3 статті 16-2 Закону № 2011-XII визначено, що розмір та порядок призначення і виплати такої допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
16. У зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації, на виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України 28 лютого 2022 року прийняв постанову № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168).
17. Пунктом 1 Постанови № 168 установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
18. Згідно з пунктом 2 Постанови № 168 сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.
У разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на одноразову грошову допомогу. Особам, які мають право на одноразову грошову допомогу, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами.
Якщо після призначення та виплати одноразової грошової допомоги у повному розмірі, зазначеному в абзаці першому цього пункту, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку.
Державні органи, які зазначені у пункті 1 цієї постанови, мають право отримувати інформацію з державних реєстрів щодо осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги.
Виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої у цьому пункті, здійснюється також сім`ям осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, які померли внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період дії воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва).
Якщо сім`я загиблої особи одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, встановлених іншими актами законодавства, здійснюється одна з таких виплат за її вибором.
19. Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 16 червня 2026 року у справі №620/10029/24, вирішуючи питання права на одноразову грошову допомогу в розмірі 15 000 000 грн за пунктом 2 Постанови № 168, наголосила, що особливе значення для цієї категорії спорів має редакція нормативно-правового акта, який підлягає застосуванню до спірних правовідносин, з урахуванням моменту виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги, зокрема дати смерті військовослужбовця.
20. Доводи касаційної скарги у цій справі зводяться до питання права прийомних батьків військовослужбовця, як членів сім`ї останнього, на отримання одноразової грошової допомоги. Надаючи оцінку цим доводам, Суд виходить з такого.
21. Закон № 2011-XII визначає коло осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Згідно з статтею 16-1 цього Закону (у редакції, чинній на дату загибелі   ОСОБА_3 ) у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).
22. Таким чином, законодавець встановив виключне коло осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. До такої категорії осіб належать: 1) батьки; 2) один із подружжя, який не одружився вдруге; 3) діти, які не досягли повноліття; 4) утриманці загиблого (померлого). Більш широкому тлумаченню норма статті 16-1 Закону № 2011-XII не підлягає.
23. Колегія суддів касаційної інстанції звертає увагу, що позивачка у касаційній скарзі помилково розширює коло осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, зазначаючи членів сім`ї. Вказане нею не відповідає редакції статті 16-1 Закону № 2011-XII, яку належить застосовувати у спірних правовідносинах.
24. Як встановлено судами попередніх інстанцій, батько загиблого -   ОСОБА_4 (позбавлений батьківського піклування рішенням Бобровицького районного суду від 27 серпня 2009 року) помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (витяг з державного реєстру актів цивільного стану громадян №00044534844 від 15 квітня 2024 року); мати загиблого -   ОСОБА_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_5 (витяг з державного реєстру актів цивільного стану громадян №00044534922 від 15 квітня 2024 року).
25. Розпорядженням Бобровицької районної державної адміністрації Чернігівської області № 363 від 14 вересня 2009 року утворено прийомну сім`ю на базі сім`ї подружжя    ОСОБА_2 та позивачки, влаштовано на виховання і спільне проживання дитину, позбавлену батьківського піклування,   ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
26. Оцінюючи доводи скаржниці щодо її належності до переліку осіб, визначеного статтею 16-1 Закону, Суд зазначає таке.
27. Відповідно до статті 256-1 Сімейного кодексу України прийомна сім`я - сім`я, яка добровільно взяла на виховання та спільне проживання від одного до чотирьох дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування.
28. Згідно з статтею 256-2 Сімейного кодексу України прийомні батьки - подружжя або особа, яка не перебуває у шлюбі, які взяли для спільного проживання та виховання дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування. Прийомні батьки несуть обов`язки по вихованню та розвитку дітей, передбачені статтею 150 цього Кодексу. Прийомні батьки є законними представниками прийомних дітей і діють без спеціальних на те повноважень як опікуни або піклувальники.
29. Частиною третьою статті 256-3 Сімейного кодексу України передбачено, що прийомні діти проживають і виховуються у прийомній сім`ї до досягнення 18-річного віку. Після досягнення 18-річного віку такі особи у разі продовження навчання в закладі загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої чи вищої освіти можуть, за їх вибором, продовжити проживати і виховуватися у цій прийомній сім`ї до закінчення такого закладу.
Особи з числа дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, яким встановлено інвалідність, за їхнім вибором можуть продовжити проживати та виховуватися у прийомній сім`ї до досягнення ними 23-річного віку незалежно від того, чи навчаються вони у закладі загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти.
30. Частиною першою статті 6 Сімейного кодексу України передбачено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.
31. Згідно з частиною першою статті 34 Цивільного кодексу України повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття).
32. Відповідно до встановлених судами попередніх інстанцій обставин загиблий   ОСОБА_3 досяг повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
33. Отже, з цієї дати права та обов`язки позивачки як прийомної матері припинилися, відповідно, і статус загиблого   ОСОБА_3 також змінився.
34. Відтак, ОСОБА_1 не відноситься до категорії батьків в розумінні статті 16-1 Закону № 2011-XII.
35. Позивачка у касаційній скарзі визнала, що не є особою, яка перебуває на утриманні загиблого   ОСОБА_3 , а тому, враховуючи вимоги Закону № 2011-XII, ОСОБА_1 не належить до жодної з категорій осіб, перелічених у статті 16-1 цього Закону, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги.
36. З приводу доводів скаржниці про спільне проживання разом із загиблим   ОСОБА_3 та спільний з ним побут, що, на її думку, дає право на виплату, Суд звертає увагу, що норма статті 16-1 Закону № 2011-XII (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) не оперує поняттям сім`ї у її широкому розумінні, а визначає виключне коло осіб, хто має право на отримання одноразової грошової допомоги. 
37. Як уже зазначалось вище, редакція статті 16-1 Закону № 2011-XII, що підлягає застосуванню, не передбачає окремої категорії осіб, які мають право на виплату, - члени сім`ї.
38. З огляду на зазначене, доводи ОСОБА_1 про те, що вона є членом сім`ї загиблого не підлягають оцінці у межах спірних правовідносин.
39. Враховуючи викладене, Верховний Суд погоджується із судами попередніх інстанцій про недоведеність права позивачки на отримання спірної одноразової грошової допомоги, а відтак, і відсутність підстав для зобов`язання Міністерства оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 суму одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою № 168, у розмірі 7 500 000 грн у зв`язку із загибеллю ІНФОРМАЦІЯ_1 її прийомного сина військовослужбовця   ОСОБА_3 .
40. Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
41. Таким чином, касаційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 березня 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 серпня 2025 року - без змін.
Керуючись статтями 341, 345, 350, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 березня 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 серпня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та не оскаржується.
Головуючий суддя В.М. Шарапа

Судді: Я.О. Берназюк

О.П. Стародуб