Справа № 711/4336/26
Номер провадження 1-кп/711/404/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 травня 2026 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 , 
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі Придніпровського районного суду м. Черкаси кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026250310000889 від 30.03.2026, за обвинуваченням:
ОСОБА_4 ,    ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сарата, Білгород-Дністровського району, Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, військовослужбовця військової служби за контрактом, який перебуває на посаді 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 6 стрілецької роти НОМЕР_1 батальйону територіальної оборони військової частини НОМЕР_2 , у військовому званні «сержант», учасника бойових дій, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого, 
у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 у військовому званні «сержант», проходячи військову службу за контрактом на посаді водія 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 6 стрілецької роти НОМЕР_1 батальйону територіальної оборони військової частини, всупереч вимог Положення про дозвільну систему затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576 (далі Положення) та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України №622 від 21.08.1998 Департаментом профілактики правопорушень Міністерства внутрішніх справ України, Розділу I,V,X Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 359 від 29.06.2005 у редакції наказу Міністерства оборони України 20.10.2015 № 569, без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, в грудні 2025 року, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, під час виконання бойових завдань, перебуваючи в Донецькій області, більш точного адреси в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, придбав шляхом знахідки бойовий припас, а саме: корпус бойової наступальної ручної гранати М92 із бойовим підривником FGM-1 до ручних гранат, після чого у останнього виник злочинний умисел, направлений на носіння та зберігання боєприпасів, без передбаченого законом дозволу.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 діючи умисно, цілеспрямовано, достовірно знаючи, що предмет, який він придбав, є боєприпасом, зберігання і носіння, якого без відповідного дозволу є незаконним, порушуючи вимоги Інструкції, не маючи відповідного дозволу, передбаченого Положенням, зберігав вищевказаний боєприпас до моменту виявлення та вилучення, тобто до 12 год 03 хв. 30.03.2026.
30.03.2026 близько 12 години 03 хвилини, ОСОБА_4 , перебував неподалік території ринку «Центральний» по вул. Гоголя, 287 в м. Черкаси, де був помічений працівниками поліції, які виконували службові обов`язки по забезпеченню громадського порядку на території м. Черкаси, після чого в ході застосування до нього превентивних заходів було встановлено, що останній зберігає при собі заборонені в обігу предмети.
В подальшому, по приїзду слідчо-оперативної групи в період часу з 17 год. 31 хв. по 17 год. 47 хв. працівниками поліції було проведено огляд місця події в ході якого, було виявлено та вилучено: корпус бойової наступальної ручної гранати М92 із бойовим підривником FGM-1 до ручних гранат, які у конструктивному поєднанні відноситься до категорії боєприпасів та які у конструктивному поєднанні придатні для проведення вибуху.
Вказаними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, тобто придбання, носіння та зберігання бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.
24.04.2026 року під час досудового розслідування кримінального провадження між прокурором Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора в даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , на підставі ст.ст. 468, 469, 470, 472 КПК України було укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно змісту угоди, яка скріплена підписами сторін, обвинувачений ОСОБА_4 з метою співпраці у викритті кримінального правопорушення повністю визнав свою винуватість у зазначеному вище діянні і зобов`язується: а) надати правдиві покази по суті провадження; б) беззаперечно визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України; в) з урахуванням наявності суспільного інтересу зобов`язується співпрацювати зі стороною обвинувачення, відповідати на всі поставлені запитання та не може замовчувати факти вчиненого ним кримінального правопорушення, а також давати покази під час судового розгляду. 
Крім того, в угоді зазначено, що обвинувачений підтверджує правдивість, достовірність та повноту наданих ним показань. Також обвинувачений ОСОБА_4 щиро розкаявся у скоєному. Критично оцінює свою протиправну поведінку, в тому числі шляхом повного визнання своєї вини, а також готовності понести кримінальну відповідальність, добровільно зобов`язуються надати детальні та правдиві показання суду в з`ясуванні обставин вчиненого злочину. Сторони погоджуються, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття. Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно із ст. 67 КК України, не встановлено.
З урахуванням співпраці обвинуваченого ОСОБА_4 зі стороною обвинувачення при здійсненні досудового розслідування кримінального провадження № 12026250310000889 від 30.03.2026, щирого каяття, беззастережного визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, його особи, який за місцем несення служби характеризується посередньо, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, сторони погодилися на призначенні ОСОБА_4 покарання, за ч. 1 ст. 263 КК України - у виді 3 (трьох) років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди, встановленні ст. 476 КПК України.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України визнав повністю, вказавши, що час, місце та спосіб скоєння ним кримінального правопорушення, описаного в обвинувальному акті, викладені вірно, вказані обставини відповідають подіям, що відбувалися в дійсності, і він їх в повному обсязі підтверджує. У скоєному - щиро розкаявся. Заключивши відповідну угоду про визнання винуватості, він цілком розуміє надані йому законом права, а також роз`яснені йому судом наслідки укладення та затвердження вказаної угоди, визначені ст. 473 КПК України, - щодо обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями ст. 394 і ст. 424 КПК України, і щодо відмови від здійснення прав, передбачених ст. 474 ч. 4 п. 1 КПК України, а саме, права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого кримінального правопорушення, права на виклик і на допит у судовому засіданні свідків, права заявлення клопотань, права надання суду своїх доказів, а також, характер пред`явленого обвинувачення, відповідно до якого він визнає себе винним, вид покарання, і інші заходи, які можливо будуть застосовані до нього у разі затвердження зазначеної угоди судом, в тому числі, і наслідки невиконання вказаної угоди, визначені у ст. 476 КПК України. При цьому зазначив, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання та просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання. Крім того, обвинувачений вказав, що вищезазначена угода про визнання винуватості укладена ним з прокурором добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз. Розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.
Прокурор ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості були враховані обставини, передбачені ст. 470 КПК України, дотримані вимоги процесуального та матеріального права, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.
Захисник ОСОБА_5 також вважала можливим затвердити угоду про визнання винуватості, зазначивши, що при укладенні угоди між її підзахисним та прокурором були дотримані правила та вимоги, передбачені кримінальним процесуальним законодавством України та КК України, при цьому обвинуваченим вищезазначена угода була укладена з прокурором добровільно, без застосування насильства, примусу та погроз. 
Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши надані прокурором матеріали кримінального провадження, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинувачуваного про повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого ОСОБА_4 обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному кримінальному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з наступних підстав.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 цього Кодексу.
Відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.
На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, досліджених документів, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , а його дії органом досудового розслідування обґрунтовано кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України - придбання, носіння та зберігання бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.
В силу положення ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів.
На виконання вимог ст. 474 КПК України судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює свої права, визначені п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосоване, а також переконатися, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Обвинуваченому роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.
Судом встановлено, що ініціювання, порядок укладення та зміст угоди про визнання винуватості від 24.04.2026 року між прокурором Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону та обвинуваченим в зазначеному кримінальному провадженні ОСОБА_4 відповідає вимогам ст. 469, ст. 472 КПК України. Під час досудового розслідування обвинуваченим скарги не подавались.
Умови даної угоди - не суперечать вимогам кримінального та кримінального процесуального законодавства України, очевидної неможливості виконання обвинуваченою взятих на себе зобов`язань - не вбачається.
Узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України: законності, справедливості, обґрунтованості, а також вимогам ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, з урахуванням поведінки обвинуваченого після вчинення злочину, який в судовому засіданні визнав вину у вчинених кримінального правопорушення, дав критичну оцінку своїм злочинним діям, виказав готовність нести кримінальну відповідальність, усвідомлюючи свою вину, зробивши належні висновки, а також наявності обставини, що пом`якшує покарання - щире каяття, відсутності обставин, які обтяжують покарання, та особи ОСОБА_4 – який раніше не судимий, являється військовослужбовцем та учасником бойових дій, враховуючи, що вищенаведені дані про особу обвинуваченого дають підстави вважати, що виправлення останнього та попередження вчинення нових злочинів можливо досягти, призначивши йому покарання за ч. 1 ст. 263 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки позбавлення волі.
Відповідно до ч. 2, 3, 4 ст. 75 КК України, суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.
Узгоджена міра покарання в частині звільнення від призначеного покарання ОСОБА_4 з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК з урахуванням особи обвинуваченого, який характеризується за місцем несення служби посередньо, являється учасником бойових дій, на обліках у лікарів не перебуває, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, відповідає вимогам закону, тому суд вважає можливим встановити іспитовий строк. 
Також суд вважає необхідним покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки у відповідності з п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Суд також переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ст. 474 ч. 7 КПК України, судом не встановлено.
Згідно ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Виходячи з викладеного, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання. 
Враховуючи те, що під час досудового розслідування запобіжний захід у відношенні ОСОБА_4 не обирався, клопотань про обрання запобіжного заходу від учасників судового провадження не надходило, а тому підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.
Цивільний позов не заявлений. Долю судових витрат суд вирішує на підставі ст.ст. 118-124 КПК України.
Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України. 
Керуючись п. 1 ч. 3 ст.314, ч. 2 ст.373, ст.ст. 374, 474,475 КПК України,-
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 24.04.2026 року між прокурором Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026250310000889 від 30.03.2026, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
ОСОБА_4  визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити  ОСОБА_4  від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
Відповідно до п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на  ОСОБА_4  наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу пробації; повідомляти уповноважений орган пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили  ОСОБА_4  не обирати.
Стягнути  ОСОБА_4  на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у зв`язку з проведенням судової експертизи: висновок експерта № СЕ-19/124-26/3935-ВТХ від 31.03.2026 в розмірі 1782 (одна тисяча сімсот вісімдесят дві) грн. 80 (вісімдесят) коп.; висновок експерта № СЕ-19/124-26/4099-ВТХ від 09.04.2026 в розмірі 2228 (дві тисячі двісті двадцять вісім) грн. 50 (п`ятдесят) коп.
Речові докази по справі:
-осколки (уламки) корпусу бойової наступальної ручної гранати М92 із бойовим підривником FGM-1 до ручних гранат, які зберігаються у кімнаті зберігання речових доказів ЧРУП ГУНП в Черкаській області - знищити.
Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Цей вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку виключно з підстав, визначених у ч. 4 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси.
Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченому в порядку, передбаченому ст. 376 КПК України.

Суддя: 	ОСОБА_1