Справа № 677/784/25
Провадження № 2/677/99/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(повний текст)
10.06.2026 року м. Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області
у складі: головуючого судді: Шовкуна В.О.,
за участю секретаря судового засідання Демчишеної Ю.В.,
Учасники провадження (сторони):
Представник відповідача – адвокат Сидорук Д.В.,
Третя особа – ОСОБА_1 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Красилів цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» до ОСОБА_2 , третя особа – ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації, -
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та рух справи.
Представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , про відшкодування збитків в розмірі 66 748, 37 грн.
Позовна заява обґрунтована тим, що 06.01.2024 року ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen Golf», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 » та допустив зіткнення. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Volkswagen Golf», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 » була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 023015-2310-6228877. Внаслідок вищевказаної ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Відповідно до Постанови Суду Відповідача було визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 124, ст. 130 КУпАП.
Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
З заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернувся Страхувальник та надав всі необхідні документи. На підставі даної заяви та наданих потерпілою стороною документів було складено страхові акти. На підставі вище зазначеного страхового акту ПрАТ «СК «Євроінс Україна» здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 66 748, 37 грн.
Згідно з ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страхової компанії, яка здійснила виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке Страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяні збитки.
За загальним правилом, згідно зі ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.
Згідно зі статтею 38.1.1. Закону України ОСЦПВВНТЗ, Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду:
а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;
Оскільки, відповідно до рішення суду водій забезпеченого транспортного засобу керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, то у ПрАТ «СК «Євроінс Україна» виникло право подати регресний позов на фактично виплачену суму до водія.
Посилаючись на зазначене, представник позивача просив стягнути з ОСОБА_2 на їх користь завдані збитки в порядку регресу у розмірі 66 748, 37 грн.

Аргументи учасників справи.
Представник Відповідача – ОСОБА_3 подав письмову заяву про приєднання доказів, в якій зазначив про те, що його довірителем було раніше добровільно сплачено 2000 доларів США ОСОБА_1 , що фактично повністю перекриває суму стягнення в порядку суброгації, яку вимагає позивач, а тому наявні підстави для відмови у задоволенні позову. До заяви додав СД із відеозаписом судового засідання Красилівського районного суду від 01.04.2025 року, протокол судового засідання по справі № 677/125/24 та витяг із офіційного сайту НБУ щодо курсу валют станом на 08.01.2024 року.
У судове засідання позивач (представник) не з`явився, але у позові просив розглянути справу без участі його представника, підтримав позовні вимоги у повному обсязі. 
Представник Відповідача у судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позову, оскільки сума відшкодування була сплачена у добровільному порядку третій особі.
Третя особа ОСОБА_1 у судовому засіданні повідомив про те, що ОСОБА_4 йому особисто ніяких грошових коштів не повертав, було таке, що були домовленості про те, що ОСОБА_4 компенсує йому за пошкоджений автомобіль 8 тис. доларів США, потім вказав, що такої суми не має давайте на 5000 доларів США, потім донька ОСОБА_5 приносила 2000 доларів США, однак йому особисто ніяких коштів на відшкодування шкоди за автомобіль не передавав. На відновлення пошкодженого автомобіля він потратив набагато більше, ніж йому виплатила страхова компанія. Раніше він подав письмові пояснення, просив їх прийняти до уваги при прийнятті рішення.

Позиція суду.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання належним чином повідомленого учасника справи не перешкоджає розгляду справи по суті.
Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши учасників провадження, які зявилися у судове засідання, розглянувши подані позивачем документи, всебічно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, дійшов наступних висновків.

Короткий зміст фактичних обставин справи.
Судом встановлено те, що 06.01.2024 року ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen Golf», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 » допустив зіткнення. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Volkswagen Golf», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 » була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 023015-2310-6228877. 
Постановою Красилівського районного суду Хмельницької області у справі № 677/125/24, водія ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 126 ч. 5, ч. 2 ст. 130 КУпАП, тобто у скоєнні згаданої дорожньо-транспортної пригоди внаслідок якої було заподіяно шкоду власнику автомобіля (а.с. 13-15).
Із заявою про подію та на виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернувся Страхувальник та надав усі необхідні документи. (а.с. 7).
Страховиком було розраховано страхове відшкодування та складено страховий акт № ЗСЦВ-6049. (а.с. 26).
На підставі вищезазначеного страхового акту № ЗСЦВ-6049 та згідно розрахунку страхового відшкодування ПАТ «СК «УСГ» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 139896, 74 грн. (а.с. 26 зворот)
Судом встановлено те, що ПрАТ «СК «Євроінс Україна» здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 66748 грн. 37 коп. за дорожньо-транспортною пригодою яка мала місце 06.01.2024 року, що підтверджується розрахунком № 163313/1 від 19.04.2024 року, страховим актом № 163313/1/24 від 01.05.2024 року та платіжною інструкцією № 8894 від 01.05.2024 року. (а.с. 31-32).

Мотиви з яких виходить суд і застосовані норми права.
Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Згідно з ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є втрати, яких особа зазнала в зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України).
Статтею 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відповідно до ч. 22 (пункт 22.1) Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Положеннями п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» визначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Пунктами 5, 6 вказаної постанови Пленуму визначено, що джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов`язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Абзацом 2 частини 1 статті 1192 ЦК України визначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно з ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страхової компанії, яка здійснила виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке Страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяні збитки.
За загальним правилом, згідно зі ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.
Згідно зі статтею 38.1.1. Закону України ОСЦПВВНТЗ, Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду:
а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;
Оскільки, відповідно до рішення суду водій забезпеченого транспортного засобу керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, то у ПрАТ «СК «Євроінс Україна» виникло право подати регресний позов на фактично виплачену суму до водія.
Постановою Красилівського районного суду Хмельницької області було встановлено вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 КУпАП. 
Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Отже, судом встановлено, що з заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернувся Страхувальник та надав всі необхідні документи. На підставі даної заяви та наданих потерпілою стороною документів було складено страхові акти. На підставі вище зазначеного страхового акту ПрАТ «СК «Євроінс Україна» здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 66 748, 37 грн.
Суд не приймає доводи сторони захисту щодо передачі третій особі ОСОБА_1 в рахунок страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль, оскільки в судовому засіданні ОСОБА_1 заперечив той факт, що йому було передано зазначені грошові кошти, лише була домовленість між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 щодо суми відшкодування, спочатку 8 тис. доларів США, потім 5 тис. доларів США, однак ОСОБА_2 свій обов`язок не виконав, суму 2000 доларів приносила донька ОСОБА_5 , однак чи передала вона потерпілій сторони в судовому засіданні не встановлено, ОСОБА_1 заперечував проти такої передачі. Крім того, посилання стороною захисту на покази доньки ОСОБА_2 в судовому засіданні при розгляді ще адміністративної справи, суд також не бере до уваги, оскільки остання давала не правдиві покази, про що зазначено в самій постанові Красилівського районного суду від 05.04.2024 року. Інших доказів суду надано не було.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Розподіл судових витрат між сторонами.
Позивачем при подачі позовної заяви до суду було сплачено судовий збір, тому суд задовольняючи позов, на підставі ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача відшкодування по сплаті судового збору в сумі 2422 грн. 40 коп.
На підставі зазначеного та керуючись ст.ст. 141, 259, 263-265, 280, 354 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» до ОСОБА_2 , третя особа – ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» завдані збитки в порядку регресу у розмірі 66748 грн. 37 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» судовий збір в сумі 2422 грн. 40 коп.
На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи (сторони):
Позивач – Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна», місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. В. Васильківська, 102, ЄДРПОУ 22868348.
Відповідач – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Третя особа - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .
Повний текст рішення виготовлено 18.06.2026 року.

Суддя: В.О. Шовкун