Провадження № 2/522/6538/26
Справа № 522/4371/26-Е

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 травня 2026 року        м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси 
у складі: судді - Бондар В.Я.,
за участю секретаря судового засідання - Костинюк В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бона Віта-Фр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати житлово-комунальних послуг, 
ВСТАНОВИВ:
Позивач 23.03.2026 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати житлово-комунальних послуг.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 21.09.2016 на підставі Акту передачі в експлуатацію, будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 був переданий в управління ТОВ «Бона Віта-Фр». Позивач, як обслуговуюча компанія на підставі укладених договорів із постачальниками комунальних послуг забезпечує обслуговування, експлуатацію та поточний ремонт будівлі, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, нараховує та збирає плату за надані житлово-комунальні послуги із співвласників будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідач є власником машино-місця № НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_1 . За період з 01.08.2025 по 31.12.2025 загальна сума за комплекс спожитих житлово-комунальних послуг складає 6 576,99 грн. 
Ухвалою Приморського районного сулу м.Одеси від 25.03.2026 провадження у справі було відкрите, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 29.04.2026.
У судове засідання 29.04.2026 позивач не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце його проведення. Позивач у позові просив провести розгляд справи за відсутності представника ТОВ «Бона Віта-Фр».
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Відповідачем відзив не поданий, поважності причин його не подачі відповідач суду не повідомив, тому відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повне судове рішення виготовлене 04 травня 2026 року.
Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).
Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України).
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).
Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).
Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ТОВ «БОНА ВІТА-ФР» здійснює управління багатоповерхового будинку з вбудованими офісами і вбудованим підземним паркінгом за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією акту про передачу в управління ТОВ «БОНА ВІТА-ФР» від 21.09.2016.
ОСОБА_1 є власником машино-місця АДРЕСА_2 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 02.08.2019 №176069916.
Тобто, ТОВ «БОНА ВІТА-ФР» здійснює управління будинку де, зокрема, розташоване майно ОСОБА_1 .
Задля виконання функцій з управління будинком, 01 січня 2023 року між ТОВ «БОНА ВІТА-ФР» та ТОВ «КЛІАР СІТІ» було укладено договір на вивіз ТПВ №386ожп92, за яким виробник на умовах, передбачених договором зобов`язався надавати послуги зі збору та вивозу ТПВ, що утворюються в процесі господарської діяльності замовника і розташованих у контейнерах для збору ТПВ, наданих йому в тимчасове користування виробником, а замовник зобов`язався оплачувати надані послуги.
10 липня 2019 року між ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «БОНА ВІТА-ФР» укладено договір про надання клінінгових послуг №3/2019, за яким виконавець зобов`язався надавати клінінгові послуги за адресою: АДРЕСА_1 , а замовник у порядку, строки та розмірі, передбаченому договором оплачувати такі послуги.
15 грудня 2021 року між ТОВ «ІНФОКС» та ТОВ «БОНА ВІТА-ФР» було укладено договір про надання послуг централізованого водопостачання та водовідведення №10716, за яким виконавець зобов`язався надавати споживачеві послуги з централізованого питного водопостачання та водовідведення, а замовник зобов`язався оплачувати послуги у розмірі, передбаченому договором. Місце виконання договору: АДРЕСА_1 .
01 квітня 2022 року між ТОВ «БОНА ВІТА-ФР» та ТОВ «ОА «ОРТУС-ГРУП» було укладено договір про надання охоронних послуг №01/04 ФР, відповідно до якого виконавець зобов`язався вжити заходів забезпечення охорони об`єкту, зокрема, щодо житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
01 листопада 2023 року між ФОП ОСОБА_3 та ТОВ «БОНА ВІТА-ФР» було укладено договір на технічне обслуговування нецентралізованої системи відеоспостереження та системи контролю доступу, за яким виконавець зобов`язався здійснювати технічне обслуговування нецентралізованої системи відеоспостереження та системи контролю доступу за адресою: АДРЕСА_1 , а замовник зобов`язався оплачувати послуги у розмірі, передбаченому договором.
05 грудня 2020 року між ТОВ «БОНА ВІТА-ФР» та ТОВ «ООЕК» було укладено договір про постачання електричної енергії споживачу №01-8522N-ПУП, за яким постачальник продає електричну енергію споживачеві, а останній оплачує постачальнику вартість використаної електроенергії, та здійснює інші платежі, згідно договору. Місце постачання енергії АДРЕСА_1 .
Згідно зі статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Тобто, положення статті 322 ЦК України встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
У ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вказано, що до житлово-комунальних послуг належать: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.
У постанові КЦС ВС від 23.11.2022 у справі № 761/43664/18 вказано, що частиною першою статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом п.5 ч.2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Аналіз зазначених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а тому факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Згідно статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Структура плати виконавцю комунальної послуги визначається згідно з договором про надання відповідної комунальної послуги, укладеним за вимогами цього Закону.
У ч.1 ст. 10 Закону вказано, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.
Згідно з положеннями статей 530, 612, 625 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у термін, встановлений договором або законом.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
На підставі наданих суду доказів, було встановлено, що ТОВ «БОНА ВІТА-ФР» надає послуги з управління багатоквартирним будинком за адресою: АДРЕСА_1 , де, зокрема, розташовано майно ОСОБА_1 , тоді як останній належним чином не виконує свої обов`язки, які є похідними від належних йому, як абсолютному володарю майна, правомочностей володіння, користування та розпорядження майном, не вносячи плати за спожиті житлово-комунальні послуги.
Доказів зворотного суду не було надано.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку, загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 за спожиті житлово-комунальні послуги в період з 01.08.2025 по 31.12.2025 становить 6 576,99 гривень.
Суд погоджується із зазначеним розрахунком, та враховуючи вище зазначене доходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення заборгованості у повному обсязі.
Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
У позовній заяві позивач просить здійснити розподіл судових витрат.
Згідно копії платіжної інструкції від 11.03.2026 №7219, ТОВ «БОНА ВІТА-ФР» сплатило в якості судового збору грошову суму у розмірі 2662,40 гривень.
Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи те, що суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі, вимога позивача про стягнення суми сплаченого судового збору підлягає задоволенню.
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.6, 7, 10-13, 18, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 274, 279, 352-353 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бона Віта-Фр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати житлово-комунальних послуг – задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бона Віта-Фр» (код ЄДРПОУ 40792990, м. Одеса, б-р Французький, буд.26, корп.2) заборгованість у розмірі 6 576 (шість тисяч п`ятсот сімдесят шість) гривень 99 (дев`яносто дев`ять) копійок.
Стягнути з  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бона Віта-Фр» (код ЄДРПОУ 40792990, м. Одеса, б-р Французький, буд.26, корп.2) сплачений судовий збір у розмірі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 (сорок) копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду складено 04 травня 2026 року.

Суддя:     В.Я. Бондар