Дата документу 11.06.2026
Справа № 501/4728/25
2/501/987/26 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2026 року Чорноморський міський суд Одеської області у складі:
головуючого – судді Пушкарського Д.В.,
за участю:
секретаря судового засідання – Карпової Ю.А.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі Чорноморського міського суду Одеської області цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача Шох І.В., через систему «Електронний суд», звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №142271053 від 26.12.2024 у розмірі 49561,20 грн. та судові витрати у справі.
Позовні вимоги представник позивача мотивує тим, що 26.12.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладений договір кредитної лінії №142271053 на підставі якого відповідачу наданий кредит у розмірі 16000,00 грн.
27.02.2025 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та позивачем укладений договір факторингу №МВ-ТП/24 на підставі якого до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором №142271053.
Внаслідок невиконання умов договору відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 49561,20 грн., яку представник позивача, просив стягнути з відповідача.
Представник позивача в судове засідання не прибув, надав заяву в якій просив справу розглянути за його відсутності, зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.
Відповідач у судове засідання не прибув та не повідомив про причини неявки, відзив на позов не надав.
Відповідно до положень ст.280 ЦПК України, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Суд дослідивши та перевіривши докази встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Зі змісту ст.12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
26.12.2024 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 , у формі електронного документу, був укладений кредитний договір №142271053.
П.2.1 договору визначено, що за цим договором Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит у формі Кредитної лінії на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту відповідно до умов. Зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання коштів.
П.2.2 договору визначено загальний розмір кредиту - 16000,00 грн.
П.5.1 договору визначено, що кожен окремий Транш за цим договором надається позичальнику шляхом ініціювання кредитного переказу грошових коштів з рахунку Кредитодавця на рахунок Позичальника використовуючи реквізити платіжної картки № НОМЕР_1 що відбувається не пізніше ніж протягом 3 банківських днів з моменту укладення договору.
П.7.3 договору визначено, що кінцева дата повернення кредиту 25.01.2030.
Згідно відповіді АТ «Сенс Банк», в банку на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) відкритий рахунок та емітовано платіжну картку № НОМЕР_3 .
Згідно виписки по рахунку 26.12.2024 на рахунок відповідача перераховані кошти у розмірі 16000,00 грн.
Таким чином, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за кредитним договором виконало.
27.02.2025 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладений договір факторингу №МВ-ТП/24.
П.2.1 договору факторингу визначено, що в порядку на умовах даного договору Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги за переліком в Реєстрі прав вимоги а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах визначених цим договором.
Згідно реєстру боржників до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором 142271053 від 26.12.2024.
ТОВ «Таліон Плюс» направило ОСОБА_1 повідомлення про дострокове розірвання договору та про відступлення права вимоги.
Відповідач умови кредитного договору не виконує внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 49561,20 грн., яка складається з: заборгованості по кредиту - 16000,00 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 32761,20 грн., заборгованість по комісії за надання кредиту – 800,00 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до ч.1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Аналіз зазначеного законодавства та досліджених судом доказів свідчить про те, що кредитний договір між сторонами були укладені в електронній формі.
Згідно з ч.1 ст.1049 цього Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як вбачається з положень ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Враховуючи, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, права позивача підлягають захисту шляхом повного задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором №142271053 від 26.12.2024 у загальному розмірі 49561,20 гривень.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Понесення позивачем судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 2422,40 гривень підтверджується платіжною інструкцією №2029 від 16.09.2025.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно акту приймання-передачі наданих послуг вартість правової допомоги складає 5000,00 грн., яку ТОВ «Таліон Плюс» перерахувало АО Ліга юридичних технологій та інновацій», що підтверджується платіжною інструкцією від 02.09.2025.
Ч.2 ст.141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача.
Враховуючи, що позов підлягає задоволенню то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір та витрати на правову допомогу.
Керуючись ст.ст.263–266, 280-289 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» заборгованість за кредитним договором №142271053 від 26.12.2024 в розмірі 49561,20 грн., судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржене позивачем протягом тридцяти днів безпосередньо до Одеського апеляційного суду з дня отримання повного тексту.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя        Пушкарський Д.В.