Провадження №2/359/250/2026
Справа №359/6150/24
РІШЕННЯ
Іменем України

26 червня 2026 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі: 
головуючого судді Журавського В.В.
при секретарі Алфімовій І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 , товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Регіон Бориспіль», про визнання частково недійсним договору дарування земельної ділянки, скасування рішення про державну реєстрацію права власності, визнання права власності в порядку спадкування, -
ВСТАНОВИВ:
1. Зміст позовних вимог.
В червні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказала на те, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 лютого 2009 року за ОСОБА_2 було визнано право власності на земельну ділянку площею 2,9858 га з кадастровим номером 3220880900:08:004:0031 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована в адміністративних межах Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району. 09 листопада 2021 року на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Козій А.В., зареєстрованого в реєстрі за №920, ОСОБА_2 подарувала вказану земельну ділянку ОСОБА_3 . В подальшому, постановою Київського апеляційного суду від 17 листопада 2022 року було частково скасовано рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 лютого 2009 року та визнано за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 право власності на частину земельної ділянки площею 2,9858 га з кадастровим номером 3220880900:08:004:0031 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована в адміністративних межах Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району. ОСОБА_1 вказала на те, що ОСОБА_2 незаконного відчужила спірну земельну ділянку на користь ОСОБА_3 , будучи обізнаною про те, що їй належить лише частина спірного об`єкту нерухомого майна. 
У зв`язку з цим, ОСОБА_1 просила: визнати частково недійсним договір дарування земельної ділянки, укладений 09 листопада 2021 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Козій А.В., зареєстрований в реєстрі за №920, в частині дарування частини земельної ділянки площею 2,9858 га з кадастровим номером 3220880900:08:004:0031 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована в адміністративних межах Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району; скасувати рішення приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Козій А.В. про державну реєстрацію права власності ОСОБА_6 на земельну ділянку площею 2,9858 га з кадастровим номером 3220880900:08:004:0031 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована в адміністративних межах Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району; визнати за нею право власності на частину вказаної земельної ділянки в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 .

2. Процесуальні дії у цивільній справі.
На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 червня 2024 року цивільну справу №359/6150/24 було передано для розгляду судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області Семенюті О.Ю. (а.с.32).
Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 червня 2024 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче засідання (а.с.43-44).
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 листопада 2024 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. Крім цього, у Другої бориспільської державної нотаріальної контори була витребувана копія спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.84).
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 березня 2025 року до участі в розгляді цивільної справи було залучено ТОВ «Агро-Регіон Бориспіль» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів. Витребувано у приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Козій А.В. копію договору дарування, укладеного 09 листопада 2021 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зареєстрованого в реєстрі за №920, а також у Бориспільського ВДРАЦС у Бориспільському районі – інформацію про актові записи про народженні дітей матір`ю яких була записана ОСОБА_7 , та реєстрацію актового запису про шлюб, укладеного ОСОБА_4 (а.с.145-146).
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області 18 вересня 2025 року у Київського обласного державного нотаріального архіву було витребувано копію договору дарування, укладеного 09 листопада 2021 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Козій А.В., зареєстрованого в реєстрі за №920 (а.с.198-199). 
На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 листопада 2025 року цивільну справу №359/6150/24 було передано для розгляду судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області Журавському В.В. (а.с.217-219).
3. Ставлення учасників справи до пред`явленого позову.
Представник позивача ОСОБА_8 підтримала пред`явлений позов та просила суд його задовольнити.
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися та про своє ставлення до пред`явленого позову не повідомили. Про час та місце розгляду цивільної справи повідомлялися належним чином.
Треті особи, які не заявлять самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 та представник ТОВ «Агро-Регіон Бориспіль» у судове засідання не з`явились та свої пояснення стосовно пред`явленого позову не надали. Про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 
Встановлено, що ОСОБА_5 був власником земельної ділянки земельної ділянки площею 2,9858 га з кадастровим номером 3220880900:08:004:0031 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована в адміністративних межах Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №091696 (а.с.7).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого на його ім`я, серії НОМЕР_1 (а.с.98).
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 лютого 2009 року за ОСОБА_2 було визнано право власності на земельну ділянку площею 2,9858 га з кадастровим номером 3220880900:08:004:0031 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована в адміністративних межах Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району (а.с.16).
21 травня 2014 року ОСОБА_2 та ТОВ «Агро-Регіон Бориспіль» уклали договір оренди земельної ділянки, яким земельну ділянку площею 2,9858 га з кадастровим номером 3220880900:08:004:0031 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована в адміністративних межах Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району, передано в оренду строком на 18 років, тобто до 21 травня 2032 року (а.с.22). 
09 листопада 2021 року на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Козій А.В., зареєстрованого в реєстрі за №920, ОСОБА_2 подарувала вказану земельну ділянку ОСОБА_3 (а.с.214).
Згідно рішення приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Козій А.В. №61455054 від 09 листопада 2021 року право власності на земельну ділянку площею 2,9858 га з кадастровим номером 3220880900:08:004:0031 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована в адміністративних межах Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району, було зареєстровано за ОСОБА_3 , що підтверджується копією Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08 червня 2024 року (а.с.22).
В подальшому, постановою Київського апеляційного суду від 17 листопада 2022 року було частково скасовано рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 лютого 2009 року та за ОСОБА_2 визнано в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 право власності на частину земельної ділянки площею 2,9858 га з кадастровим номером 3220880900:08:004:0031 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована в адміністративних межах Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району (а.с.17-20).
Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються гл.29 «Захист права власності» розділу І «Право власності» книги третьої «Право власності та інші речові права», книгою шостою «Спадкове право» ЦК України.
5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору.
За змістом ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно з ст.1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Згідно з ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
За змістом п.2 ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним.
Згідно з ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Згідно з ч.3 ст.215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Як вказала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 січня 2022 року у справі №910/10784/16 (провадження №12-30гс21) спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновляє порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування.
Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності, згідно постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року у справі № 61/42030/21 (провадження №61-12101св23), постанови Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі №607/20787/19 (провадження №61-11625сво22).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що за загальним правилом, якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна. Задоволення віндикаційного позову, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; такий запис вноситься виключно у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Близькі за змістом висновки наведені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі №488/5027/14-ц (провадження №14-256цс18), від 14 листопада 2018 року у справі №183/1617/16 (провадження №14-208цс18), від 19 травня 2020 року у справі №916/1608/18 (провадження №12-135гс19), від 22 червня 2021 року у справі №200/606/18 (провадження №14-125цс20).
За правилами ч.1, ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 вересня 2021 року встановлено факт, що ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дідом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.12-14). Крім цього, вказаним судовим рішення встановлено також, що ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто до відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 . У зв`язку з цим, її дочка ОСОБА_1 має право за правом представлення на спадкування за законом після смерті діда ОСОБА_5 ту частку спадщини, яка за законом належала її матері.
За змістом постанови Київського апеляційного суду від 17 листопада 2022 року судом також встановлено, що на час відкриття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 діда ОСОБА_5 . ОСОБА_1 була неповнолітньою, відтак в силу вказівки норми ч.4 ст.1268 ЦК України, вважається такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5 за правом представлення після смерті матері та дочки померлого ОСОБА_5 . Тому визнання за ОСОБА_2 права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 на всю належну йому на час смерті земельну ділянку порушує права ОСОБА_1 , яка також є спадкоємцем за законом першої черги за правом представлення своєї матері ОСОБА_7 . 
Вказані обставини в силу положення ч.4 ст.82 ЦПК України не підлягають додатковому доказуванню.
Разом з цим, судом встановлено, що об`єкт спадкування, а саме частина земельної ділянки площею 2,9858 га з кадастровим номером 3220880900:08:004:0031 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована в адміністративних межах Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району, не лише офіційно зареєстрований за відповідачем, а також був відчужений іншій особі на підставі договору дарування. 
Зважаючи на те, що у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до гл.29 ЦК України. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, право розпорядження нерухомим майном виникає у нього з моменту державної реєстрації цього майна. Спадкоємець, який прийняв у спадщину нерухоме майно, ще до державної реєстрації має право витребувати це майно від його добросовісного набувача з підстав, передбачених ст.388 ЦК України, що у повній мірі узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі №6-164цс12.
Крім цього, за змістом постанов від 20 червня 2024 року у справі №465/4103/21 (провадження №61-3678св24), від 23 жовтня 2024 року у справі №201/10788/22 (провадження №61-849св24), від 26 листопада 2025 року у справі №523/17273/16 (провадження №61-16834св24) Верховний Суд підкреслював, що належним способом захисту прав спадкоємця є не визнання недійсним договору купівлі-продажу, а витребування майна (належної спадкоємцю частини) у добросовісного набувача.
При цьому, обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові.
З огляду на викладене, позовні вимоги про визнання частково недійсним договору дарування, скасування рішення про державну реєстрацію права власності та визнання за позивачем права власності на частину спірної земельної ділянки є неналежними способами захисту прав позивача у спірних у правовідносинах. Належним способом захисту прав спадкоємця може бути витребування спадкового майна (його частки) з чужого незаконного володіння (з оцінкою добросовісності набувача та пропорційності втручання у його права) або стягнення вартості належного спадкоємцю та відчуженого без його згоди спадкового майна (його частки).
У випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387,388 ЦК України, є неефективними (недоцільними до застосування) та зайвими. До подібних висновків саме про витребування майна за позовом спадкоємця дійшов Верховний Суд у постановах від 20 квітня 2021 року у справі №727/967/16-ц (провадження №61-14293св19), від 22 червня 2022 року у справі №335/8468/18 (провадження №61-8286св21), від 14 червня 2023 року у справі №715/2438/21 (провадження №61-748св23), від 14 червня 2023 року у справі №757/23492/13-ц (провадження №61-11014св20), від 19 червня 2023 року у справі №521/4328/16 (провадження №61-4268св23), в яких, зокрема, зазначено, що ефективним способом захисту спадкоємця, що прийняв спадщину, є віндикаційний позов до особи, за якою зареєстровано право власності на спірне майно.
Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем обраний неналежний та неефективний захист порушених прав. Тому в задоволенні пред`явленого позову належить відмовити у повному обсязі.
7. Розподіл судових витрат.
Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З квитанцій від 10 червня 2024 року (а.с.30, 30 зворот) вбачається, що при зверненні до суду ОСОБА_1 сплатила судовий збір у розмірі 2422 гривень 40 копійок. Зважаючи на те, що у задоволенні пред`явленого нею позову відмовлено у повному обсязі, тому підстави для відшкодування позивачу витрат на оплату судового збору, відсутні.

На підставі викладеного та керуючись п.2 ч.2 ст.16, ч.1 та ч.3 ст. ст.215, ст.1216, ст.1218, ст.1223, ч.5 ст.1268 ЦК України, ч.1 та ч.6 ст.81, п.2 ч.1 ст.258, ч.1-ч.2 ст.259, ст.263-265, ст.268 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання частково недійсним договору дарування земельної ділянки, скасування рішення про державну реєстрацію права власності, визнання права власності в порядку спадкування – відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.
Дата складення повного рішення суду – 06 липня 2026 року.

Суддя      підпис 
З оригіналом згідно:
Суддя Бориспільського міськрайонного суду В.В. Журавський