ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

09 червня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/35670/25	
Суддя І інстанції – Боженко Н.В.

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),
суддів: Сафронової С.В., Кальника В.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 березня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпровської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з вказаним позовом до суду в якому, з урахуванням уточнень просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення експертної команди КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпровської міської ради від 07 жовтня 2025 року №151/25/3751/Р;
- зобов`язати КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпровської міської ради провести повторне оцінювання повсякденного функціонування позивача з урахуванням правової позиції суду, виключно на підставі вже наявних медичних документів, без витребування нових довідок та без проведення повторних оглядів.
В обґрунтування позовних вимог вказує, що оскаржене рішення прийнято без належної оцінки медичних документів у їх сукупності, без індивідуалізованого аналізу його функціонального стану та без належної мотивації.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 березня 2026 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції невірно зрозумів та виклав позицію позивача, що призвело до неправильного вирішення справи, так суд першої інстанції не надав належної оцінки тим обставинам, що відповідач в порушення Постанови КМУ від 15.11.2024 року № 1338 не здійснив оцінки життєдіяльності, не встановив супін обмежень, не навів аналізу впливу захворювань.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. 
Судом першої інстанції встановлено, та матеріалами справи підтверджено, що Згідно витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №151/25/3751/В до рішення від 07.10.2025 року №151/25/3751/Р 07.10.2025 року відповідачем проведено оцінювання позивача в закладі охорони здоров`я. 
Відповідно до п. 16 витягу: у хворого вперше виявлений у 2024 році цукровий діабет 2 тип інсуленонезалежний, мають місце незначні порушення, що призводять до легкого обмеження життєдіяльності. На теперішній час підстав для встановлення групи інвалідності не виявлено. Обмеження в праці по лінії ЛКК. 
Вважаючи таке рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що у даній справі відсутні підстави для здійснення власної оцінки прийняття відповідачем висновку щодо відсутності підстав для встановлення позивачу групи інвалідності, оскільки це є дискреційним повноваженням експертної команди. Вирішення питань щодо визначення міри втрати здоров`я та ступеня обмеження життєдіяльності особи є дискреційним повноваженням відповідних експертних команд та вимагає наявності медичної освіти та спеціальних знань, а адміністративний суд, відповідно до положень Кодексу адміністративного судочинства України, не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесено до компетенції цього органу, при тому що при прийнятті оскарженого рішення відповідачем процедурних порушень не допущено. 
Колегія суддів погоджується такими висновками суд першої інстанції виходячи з наступного.
Спеціальним законом, який визначає основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними здібностями і інтересами є Закон України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21.03.1991 року №875-ХІІ (далі - Закон №875-ХІІ).
Відповідно до ст.2 Закону №875-ХІІ особою з інвалідністю є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.
Згідно зі ст.3 Закону №875-ХІІ інвалідність повнолітній особі встановлюється за результатами оцінювання повсякденного функціонування особи, проведеного експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст.6 Закону №875-ХІІ захист прав, свобод і законних інтересів осіб з інвалідністю забезпечується в судовому або іншому порядку, встановленому законом.
Особа (її уповноважений представник) має право оскаржити рішення медико-соціальної експертної комісії, експертних команд з оцінювання повсякденного функціонування особи в порядку адміністративного оскарження відповідно до Закону України «Про адміністративну процедуру» з урахуванням особливостей, встановлених Основами законодавства України про охорону здоров`я, та/або в судовому порядку.
Основні засади створення правових, соціально-економічних, організаційних умов для усунення або компенсації наслідків, спричинених стійким порушенням здоров`я, функціонування системи підтримання особами з інвалідністю фізичного, психічного, соціального благополуччя, сприяння їм у досягненні соціальної та матеріальної незалежності врегульовані Законом України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» від 06.10.2005 року №2961-IV (далі Закон №2961-IV).
Згідно зі ст.1 Закону №2961-IV особа з інвалідністю - повнолітня особа зі стійким обмеженням життєдіяльності, якій у порядку, визначеному законодавством, встановлено інвалідність; інвалідність - міра втрати здоров`я у зв`язку із захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження життєдіяльності особи, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.
Згідно зі ст.7 Закону №2961-IV залежно від ступеня стійкого обмеження життєдіяльності, спричиненого стійким обмеженням повсякденного функціонування особи, зумовленим захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими порушеннями, при взаємодії із зовнішнім середовищем, особі, визнаній особою з інвалідністю, встановлюється перша, друга чи третя група інвалідності.
Порядок проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, критерії встановлення інвалідності затверджуються Кабінетом Міністрів України з обов`язковим проведенням консультацій з громадськістю в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно ст. 3 Закону України “Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні” від 21.03.1991 року №875-XII (далі – Закон №875-XII) інвалідність повнолітній особі встановлюється за результатами оцінювання повсякденного функціонування особи, проведеного експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України..
Положення про медико-соціальну експертизу затверджується Кабінетом Міністрів України з урахуванням думок громадських об`єднань осіб з інвалідністю. 
Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 року №1338 (далі - Положення).
За п. 1 Положення воно визначає основні організаційні засади формування та функціонування експертних команд з оцінювання повсякденного функціонування особи (далі - експертні команди).
Згідно п. 3 Положення експертні команди формуються з метою організації та проведення оцінювання повсякденного функціонування особи (далі - оцінювання) відповідно до Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи та критеріїв направлення на проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2024 р. № 1338 «Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи».
Відповідно до п. 6 Положення оцінювання проводиться:
- Центром оцінювання функціонального стану особи;
- експертними командами, сформованими на базі закладів охорони здоров`я.
Пунктом 9 Положення встановлено, що експертні команди:
- формують результати оцінювання на підставі відомостей про стан здоров`я особи, зокрема обов`язково на підставі тих, що містяться в електронній системі охорони здоров`я, та в медичній документації, що була внесена до електронної системи щодо оцінювання повсякденного функціонування особи в сканованому вигляді лікарем, який направив на проведення оцінювання (пп. 2);
- планують та проводять повторні оцінювання (пп. 4);
- встановлюють групи (підгрупи) інвалідності, фіксують причини та час її настання відповідно до підтверджувальних документів (пп. 6);
Порядок проведення оцінювання повсякденного функціонування особи затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 року №1338 (далі - Порядок).
Згідно п. 1-1 Порядку оцінювання повсякденного функціонування особи включає визначення необхідності проведення подальшої комплексної оцінки обмежень життєдіяльності особи з використанням Міжнародної класифікації функціонування, обмеження життєдіяльності та здоров`я та передачу таких відомостей до Єдиної інформаційної системи соціальної сфери (за наявності технічної можливості).
Відповідно до п. 7, 8 проведення оцінювання організовується у закладі охорони здоров`я, в якому затверджено перелік лікарів, які мають право проводити оцінювання повсякденного функціонування особи у складі експертних команд.
Оцінювання проводиться експертними командами з оцінювання повсякденного функціонування особи (далі - експертні команди).
Пунктом 17 Порядку встановлено, що оцінювання проводиться за електронним направленням, що сформоване в електронній системі лікарем (далі - лікар, який направив):
- лікуючим лікарем з надання первинної медичної допомоги, лікуючим лікарем з надання спеціалізованої медичної допомоги після проведення необхідних діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності ознак, що відповідають критеріям направлення на проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2024 р. № 1338 «Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи»;
- головою військово-лікарської, медичної (військово-лікарської), лікарсько-експертної комісії щодо осіб, в яких за результатами проходження військово-лікарської, лікарської експертизи виявлено ознаки, що відповідають критеріям направлення на проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2024 р. № 1338.
Згідно з п. 40 Порядку за результатами проведення оцінювання експертна команда приймає рішення щодо встановлення чи невстановлення (або визначення) відповідно до законодавства:
- ступеня обмеження життєдіяльності особи;
- потреби у продовженні тимчасової непрацездатності;
- інвалідності, фіксації причин та часу її настання відповідно до документів, що це підтверджують;
- ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках), фіксації причин та часу настання відповідно до документів, що підтверджують цей факт, та періоду, на який його встановлено;
- наявності медичних показань на право одержання особою з інвалідністю або дитиною з інвалідністю, яка має порушення опорно-рухового апарату, автомобіля і протипоказання до керування ним, що визначаються відповідно до переліку медичних показань і протипоказань, затвердженого МОЗ за погодженням з Мінсоцполітики;
- потреби у постійному сторонньому догляді;
- потреби в отриманні соціальної, психолого-педагогічної, професійної, трудової та/або фізкультурно-спортивної реабілітації;
- обсягів та видів необхідних допоміжних засобів реабілітації (у тому числі засобів для пересування з електроприводом) та/або медичних виробів;
- потреби в отриманні реабілітаційної допомоги у сфері охорони здоров`я та у разі визначення такої потреби головуючий формує електронне направлення для надання реабілітаційної допомоги у сфері охорони здоров`я відповідно до Порядку організації надання реабілітаційної допомоги у сфері охорони здоров`я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 листопада 2021 р. № 1268 «Питання організації реабілітації у сфері охорони здоров`я» (Офіційний вісник України, 2021 р., № 97, ст. 6315);
- ступеня стійкого обмеження життєдіяльності хворих для направлення їх у стаціонарні відділення центрів соціального обслуговування;
- причини смерті особи з інвалідністю або особи, ступінь втрати працездатності якої визначений експертною командою у відсотках на підставі свідоцтва про смерть у разі, коли законодавством передбачається надання пільг членам сім`ї померлого.
За однією причиною, встановленою військово-лікарською, медичною (військово-лікарською), лікарсько-експертною комісією, може встановлюватися інвалідність або ступінь втрати професійної працездатності
Відповідно до п.п. 57-60 Положення № 1338 рішення експертних команд щодо результатів оцінювання можуть бути оскаржені особами, яким було проведено таке оцінювання (далі - скаржник) (їх уповноваженими представниками), в порядку адміністративного оскарження згідно з вимогами цього Порядку та/або до адміністративного суду.
Скарга на рішення експертної команди щодо результату оцінювання (далі - скарга) подається скаржником (його уповноваженим представником):
у паперовій формі до Центру оцінювання функціонального стану особи;
в електронній формі через електронну систему шляхом звернення до лікаря, який направив.
Розгляд скарг здійснюється експертними командами Центру оцінювання функціонального стану особи.
Скарга може бути подана протягом 40 календарних днів з дня надсилання витягу з рішення експертної команди, що оскаржується, скаржнику (його уповноваженому представнику).
З матеріалів справи вбачається, що рішенням експертної команди КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпровської міської ради від 07 жовтня 2025 року №151/25/3751/Р позивачу було відмовлено у встановлені групи інвалідності.
Так 02.10.2025 року Експертною командою КНП «КЛШМД» ДМР на підставі направлення очно був оглянутий пацієнт ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Для огляду в електронному вигляді Експертною командою були досліджені наступні медичні документи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : Лабораторні дослідження 11.02.2025, 18.04.2025, 08.09.2025, 16.09.2025; Електроміографія 22.05.2025; Ультразвукове дослідження органів черевної порожнини 16.04.2025; УЗ сканування судин нижніх кінцівок 05.09.2025; Виписний епікриз № 19664 20.05.2025-27.05.2025; Виписний епікриз № 3251 03.07.2025-14.07.2025; Консультативний висновок ендокринолога 16.04.2025, 21.04.2025, 10.06.2025; Консультативний висновок судинного хірурга 05.09.2025; Консультативний висновок хірурга 09.09.2025; Консультативний висновок нефролога 09.09.2025; Консультативний висновок офтальмолога 25.09.2025; Виписка із амбулаторної карти пацієнта 05.09.2025. В результаті дослідження медичної документації, огляду та опитування Позивача Експертною командою було встановлено: Стаж захворювання на Цукровий діабет ІІ типу 1 рік, з грудня 2024 року, захворювання протікає у легкій формі, стадії субкомпенсації, пацієнт не потребує інсулінотерапії, приймає таблетовану терапію Гліптар М 50/1000мг, Джардінс 10мг, глікований гемоглобін 6,5% (норма 4-5.7%, переддіабет 5.7- 6.4%, >6,5% цукровий діабет), середній вміст глюкози 7,8 ммоль/л (норма 3.5- 5.7ммоль/л), антитіла до GADA 5,27 (норма до 17), інсулін 13,7 мкОД/мл ( норма 2.6-24.9мкЕд/мл). За даними обстежень не має помірних або виражених ускладнень з приводу основного захворювання. За даними ЕНМГ переважно сенсорна не різко виражена полінейропатія довгих нервів нижніх кінцівок з превалюванням ураження малогомілкових нервів. За даними УЗД ОЧП: ехо ознаки гепатомегалії, дифузних змін паренхіми печінки по типу стеатогепатозу, дифузних змін підшлункової залози, Легкі зміни зорової функції за даними огляду офтальмолога: Синдром сухого ока. Діабетична ангіопатія, міопія слабкого ступеню обох очей, гострота зору з корекцією ліве око 0.8sph-1.5D= 1.0, праве око 0.8sph-2.0D= 1.0; За даними УЗД сканування судин нижніх кінцівок, має місце початкові атеросклеротичні зміни, зниження кровотоку по a. Dorsalis pedis з обох боків; За даними огляду хірурга та ангіохірурга має незначні зміни, а саме: Діабетична мікроангіопатія нижніх кінцівок. Атеросклероз. Хронічна ішемія нижніх кінцівок І ст.; За даними огляду нефролога має легкі зміни в роботі нирок: хронічна хвороба нирок І стадія. Діабетична нефропатія ІІ ст. Хронічна ниркова недостатність 0ст. 
Верховний Суд у постановах від 26.09.2018 у справі №817/820/16, від 17.12.2018 у справі №819/3211/15, від 17.03.2020 у справі №240/7133/19, від 30.11.2020 у справі №200/14695/19-а, від 30.04.2021 у справі №160/12235/19 висловив правову позицію, що при розгляді по суті спору у справах, у яких оспорюються рішення МСЕК, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку МСЕК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права.
Суд вправі перевіряти законність висновку МСЕК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку на підставі приписів Інструкції про встановлення груп інвалідності, Положення про медико-соціальну експертизу та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності.
Відповідна правова позиція неодноразово виснувалась Верховним Судом, зокрема, у постановах від 10.02.2022 у справі №160/7153/20, від 29.12.2021 у справі № 638/2723/16-а, від 12.10.2021 у справі №280/4820/19.
При цьому, в постанові від 30.11.2020 у справі №200/14695/19-а Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для відступу від вищевикладених правових висновків.
Верховний Суд у постанові від 13.04.2021 у справі № 0540/7965/18-а вказав, що беручи до уваги сутність спірних правовідносин, суд, при розв`язанні спору щодо оскарження рішення МСЕК, у першу чергу перевіряє дотримання медико-соціальною експертною комісією порядку проведення експертизи та основних вимог законодавства, що регулює відповідну сферу, тоді як вирішення питань щодо визначення міри втрати здоров`я та ступеня обмеження життєдіяльності особи є дискреційним повноваженням відповідних комісій, яке суд не може перебирати на себе.
Колегія суддів при розгляді апеляційної скарги вказує на імперативні приписи ч. 5 ст. 242 КАС України, якими передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідачем в доводах апеляційної скарги жодним чином не обґрунтовано наявність підстав для відступу від вищевказаної правової позиції Верховного Суду, яка під час розгляду справи була правомірно врахована судом першої інстанції на виконання вимог ч. 5 ст. 242 КАС України.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у даній справі відсутні підстави для здійснення власної оцінки прийняття відповідачем висновку щодо відсутності підстав для встановлення позивачу групи інвалідності, оскільки це є дискреційним повноваженням експертної команди.
Вирішення питань щодо визначення міри втрати здоров`я та ступеня обмеження життєдіяльності особи є дискреційним повноваженням відповідних експертних команд та вимагає наявності медичної освіти та спеціальних знань, а адміністративний суд, відповідно до положень Кодексу адміністративного судочинства України, не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесено до компетенції цього органу.
Відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо встановлення позивачу інвалідності є дискреційними повноваженнями та виключною його компетенцією.
Отже питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача за результатами медичного обстеження, є дискреційними повноваженнями Державної установи Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.
Під час судового розгляду справи не встановлено порушення відповідачем саме порядку проведення експертизи та основних вимог законодавства, що регулює відповідну сферу спірних правовідносин, яке оформлене рішенням від 07 жовтня 2025 року №151/25/3751/Р, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
Доводи викладені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки висновків суду першої інстанції.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції визнає, що судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги його не спростовують, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає. 
Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322КАС України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 березня 2026 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення в повному обсязі.
В повному обсязі постанова складена 09 червня 2026 року.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов 

суддя С.В. Сафронова 

суддя В.В. Кальник