Справа № 464/559/25
Провадження №2-др/944/4/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ДОДАТКОВЕ

11.06.2026 року	м.Яворів 	

Яворівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Матвіїва І.М.
з участю секретаря судового засідання Димчак Х.Т.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Яворів, заяву представника відповідача Найди Ірени Андріївни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів виплачених в якості аліментів,

в с т а н о в и в:

10.11.2025 року адвокат Найда І.А. звернулася до суду із заявою, в якій просить ухвалити додаткове рішення про стягнення на користь Відповідача з Позивача 8000 грн судових витрат.
В обґрунтування заяви вказує, що рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 05.11.2025 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів виплачених в якості аліментів відмовлено повністю. У розгляді справи брав участь представник відповідача ОСОБА_2 , адвокат Найда І.А. у зв`язку з чим ним понесено судові витрати, які складаються з витрат на правничу допомогу в розмірі 8000 грн. Вказує, що між адвокатом Найда І.А. та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір про надання правничої допомоги у справі №01-11/04/2025, згідно якого адвокат представляє інтереси відповідача ОСОБА_2 у розгляді справи про стягнення коштів виплачених в якості аліментів. Згідно розрахунку-акту, наданих послуг від 30.04.2025 року витрати на правову допомогу склали 8000 грн. Заявник вважає, що витрати, понесені позивачем на оплату правничої допомоги у цій справі є обґрунтованими та співмірними, просить ухвалити додаткове рішення.
24.11.2025 від позивача ОСОБА_1 на адресу суду надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, відповідно до яких зазначає, що вимогу відповідачки безпідставною, оскільки заявлена сума є завищеною та не відповідає принципам справедливості, розумності та співмірності, а з врахуванням, того, що на його утриманні перебуває їх спільний неповнолітній син це є зловживанням правом. Справи про стягнення коштів, виплачених в якості аліментів, належать до категорії нескладних, оскільки: предмет спору очевидний і грунтується на вже здійснених виплатах, немає складних правових питань, доказова база є мінімальною та стандартною (квитанції, довідки, прості розрахунки).
У цій справі представниками відповідачки фактично виконано мінімальний обсяг роботи. Також вважає за необхідне зазначити, що його матеріальне становище не дає підстав перекладати на нього надмірні витрати, оскільки після відрахування податків місячна заробітна плата становить близько 20000 грн. та на його повному утриманні знаходиться двоє дітей, а саме, спільний з відповідачкою неповнолітній 14-ти річний син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітній син від другого шлюбу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Із урахуванням поданих відповідачкою до суду платіжних доручень та квитанцій як доказ її витрат на їх спільного сина, витрати на правничу допомогу в заявленому розмірі не є для неї критичними, тому відсутні підстави стягувати з невиправдано завищений розмір витрат. Відтак, просить відмовити в задоволенні клопотання про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення на користь відповідачки з позивача 8000 гривень судових витрат.
У судове засідання учасники справи не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду заяв про ухвалення додаткового рішення.
Зважаючи на викладене вище, суд вирішив за можливе розглянути заяву у відсутності сторін та їх представників.
На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Частинами 4, 5 ст.268 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 09.06.2026, є дата складення повного судового рішення 11.06.2026.
Суд, врахувавши заяву представника відповідача, заперечення позивача, дослідивши та оцінивши доводи, наведені у клопотанні та додані до нього документи дійшов такого висновку.
Статтею 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п.269).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Зі змістуст.58 ЦПК України слідує, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Відповідно дост.60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Згідност.15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Частиною четвертою статті 62 ЦПК визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Так, у відповідності дост.1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Так, рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 05.11.2025 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів виплачених в якості аліментів відмовлено повністю.
Відповідно до ч.1 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Встановлено, що представник відповідача - адвокат Найда І.А. у відзиві на позовну заяву зазначав, що документальні докази на правничу допомогу будуть надані до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування представник відповідачів подав такі документи: копію ордеру на надання правничої допомоги від 11.04.2025, договір про надання правничої допомоги у справі №01-11/04/2025, розрахунок-акт, наданих послуг від 30.04.2025 року, відповідно до якого витрати на правову допомогу склали 8000 грн та платіжна інструкція від 30.04.2025.
Згідно з ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч.8 ст.141ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з ч.9ст.141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Верховний Суд у цій справі зазначив, що згідно зі ст.134 КАС витрати на правничу допомогу не мають граничної межі. Таким чином, розмір суми, що підлягає сплаті, в порядку компенсації витрат адвоката, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів та можуть дорівнювати будь-якій сумі, визначеній в договорі про надання таких послуг. Чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості.
Об`єднана палата Касаційного господарського суду від 20.11.2020 року у справі №910/13071/19 виклала наступний правовий висновок: «Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч.4 ст.126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам, в іншому випадку таке втручання суперечитиме принципу свободи договору».
Крім того, Верховний Суд у постанові від 28.12.2020 року у справі 640/18402/19 зробив правовий висновок, що розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку про те, що дійсно рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 05.11.2025 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів виплачених в якості аліментів відмовлено повністю, а представництво інтересів відповідача у даній справі здійснювалось адвокатом Найда І.А. на підставі договору про надання правничої допомоги №01-11/04/2025, а сума витрат зазначена у розмірі 8000,00 грн.
Однак, беручи до уваги клопотання позивача про зменшення судових витрат, скрутне матеріальне становище ОСОБА_1 , детально дослідивши матеріали цивільної справи, зокрема розрахунок-акт послуг з надання правничої допомоги від 30.04.2025, судом було встановлено, що вартість наданих послуг у загальному розмірі 8000,00 грн є дещо завищеною.
Тож, виходячи з критеріїв реальності та розумності, а також враховуючи обсяг виконаних адвокатом робіт, суд дійшов висновку про те, що в даному випадку розумним та співмірним розміром правничої допомоги є 4000,00 грн, тому суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви про відшкодування судових витрат на професійну правову допомогу, а саме: у загальному розмірі, що становить 4000,00 грн, які в даному випадку підлягають до стягнення з позивача на користь відповідача ОСОБА_2 , яка здійснювала оплату послуг адвоката.
На підставі наведеного та Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», керуючись ст.10, 12, 81, 133, 141, 247, 264, 265, 270, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :
Ухвалити додаткове рішення в цивільній справі №464/559/25за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів виплачених в якості аліментів.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 4000 (чотири тисячі ) грн 00 коп.
Додаткове рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з моменту проголошення, а особами, що не були присутні при проголошенні судового рішення у той же строк з моменту отримання його копії.

Повний текст додаткового рішення складено 11 червня 2026 року.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя І.М.Матвіїв