КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 червня 2026 року Справа №320/13756/26
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Войтович І. І., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу 
за позовом ОСОБА_1 
до ІНФОРМАЦІЯ_1 
про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,
в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в якому просить суд:
1. Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невнесення інформації стосовно ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг», про виключення його з військового обліку.
2. Зобов?язати ІНФОРМАЦІЯ_3 внести інформацію стосовно ОСОБА_3 , військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» про виключення його з військового обліку.
В обґрунтування позову позивач зазначає, що за рішенням ВЛК від 24.06.2022 визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку з цієї ж дати, що підтверджується записом у військовому квитку серії НОМЕР_2 , довідкою ВЛК від 24.06.2022 № 16 та випискою із медичної карти амбулаторного/стаціонарного хворого № 246 від 18.02.2022. 
Покликаючись на положення п. 3 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Порядок ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого наказом Міноборони України № 1487 від 22.11.2022 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки здійснюють внесення, уточнення та актуалізацію персональних даних громадян у реєстрі «Оберіг» на підставі належно оформлених документів. В свою чергу, у мобільному застосунку «Резерв+» та інших електронних ресурсах Міністерства оборони України та Збройних Сил України відомості про ОСОБА_1 відображаються некоректно, зокрема, у мобільному застосунку «Резерв+» зазначається, що він знаходиться на обліку з 04.05.2025, являється рекрутом та потребує проходження базової загальновійськової підготовки, що наполягає позивач не відповідає дійсності. 
Представник позивача звертався 03.02.2026 до ІНФОРМАЦІЯ_4 із заявою та документами щодо внесення належної інформації стосовно позивача а саме визнання його непридатним до військової служби із виключенням з військового обліку. Відповіді не отримано як на вказану заяву так і на поданий запит щодо стану розгляду заяви та документів 11.03.2026. 
11.03.2026 представником було подано аналогічну заяву до ІНФОРМАЦІЯ_5 , та згідно відповіді від 20.03.2026 зазначено на повноваження територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо ведення персонально якісного військового обліку, рекомендовано прибути позивачу до ІНФОРМАЦІЯ_4 для уточнення відомостей, що вважає позивач фактично свідчить про невиконання обов`язку щодо розгляду заяви по суті та вчинення передбачених законом дій.
Наполягає на бездіяльності відповідача, порушення останнім належного ведення військового обліку щодо уточнення та актуалізацію персональних даних стосовно позивача у реєстрі «Оберіг» на підставі належно оформлених та діючих документів.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 01.04.2026 відкрито провадження в адміністративній справі, справу визначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.
Ухвала суду надіслана сторонам належним чином.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 01.04.2026 відмовлено ОСОБА_1 в заяві про вжиття заходів забезпечення позову.
Від відповідача відзив на позовну заяву до суду не надійшов.
У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (частина 6 статті 162 КАС України).
З`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , згідно рішення ВЛК від 24.06.2022 визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку за гр. ІІ ст. 38-А, 39-А, 40-А розладу хвороб, що підтверджується записом у військовому квитку серії НОМЕР_2 , довідкою ВЛК від 24.06.2022 № 16 та випискою із медичної карти амбулаторного/стаціонарного хворого № 246 від 18.02.2022.
У мобільному застосунку «Резерв+» ОСОБА_1 та інших електронних ресурсах Міністерства оборони України та Збройних Сил України відображаються відомості про те, що він знаходиться на обліку з 04.05.2025, являється рекрутом та потребує проходження базової загальновійськової підготовки.
У зв`язку з цим, представником позивача 03.02.2026 на адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 було направлено заяву про внесення достовірних відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів («Оберіг»), в якій представник просив забезпечити внесення, актуалізацію та коректне відображення даних щодо позивача про визнання його непридатним до військової служб з виключенням з військового обліку, у встановленому законодавством порядку та строки.
До вказаної заяви було додано належним чином засвідчені документи, зокрема нотаріально завірені копії паспорта, військового квитка серії НОМЕР_2 , довідки військово-лікарської комісії від 24.06.2022 № 16, виписки із медичної документації № 246 від 18.02.2022, а також ордер адвоката та копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.
Станом на день звернення до суду належної відповіді на вказану заяву отримано не було, відомості до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів («Оберіг») не внесено, інші запитувані дії уповноваженим органом не вчинено.
Представником позивача 11.03.2026 було направлено аналогічну за змістом заяву до ІНФОРМАЦІЯ_7 , до якої також долучено нотаріально завірені копії військового квитка, довідки військово лікарської комісії, виписки з медичної документації, а також ордер адвоката та копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю. 
20.03.2026 отримано відповідь ІНФОРМАЦІЯ_7 (986/15/ВихЗВГ/4267), відповідно до якої повідомлено, що за результатами проведених перевірочних заходів встановлено факт перебування ОСОБА_1 на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 932 від 16.08.2024 «Про реалізацію експериментального проекту з автоматичної верифікації та перевірки відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів» та вказано про те, що ведення персонально якісного військового обліку покладено на відповідні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки. Також рекомендовано ОСОБА_1 прибути до ІНФОРМАЦІЯ_1 з відповідними документами для актуалізації даних. 
Також, 11.03.2026 представником позивача разом із заявою до ІНФОРМАЦІЯ_7 було направлено і адвокатський запит до ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому запитувалась інформація щодо результатів розгляду заяви від 03.02.2026, наявності внесених змін до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів («Оберіг») стосовно ОСОБА_1 , із наданням письмового мотивованого рішення та копій відповідних документів, складених за результатами розгляду зазначеної заяви. 
Станом на день звернення до суду відповіді на вказаний запит не отримано.
Не погоджуючись із бездіяльністю відповідача позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом порушених прав та інтересів.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.
Завданням адміністративного судочинства відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України, а також чи є такі рішення (дії, бездіяльність) обґрунтованими, безсторонніми, добросовісними, розсудливими, пропорційними та своєчасними.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі – Закон № 2232-XII).
Відповідно до частин першої та п`ятої статті 33 Закону № 2232-XII військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Підпунктом 3 пункту 3 частини шостої статті 37 Закону № 2232-XII (у редакції, чинній станом на 24.06.2022) передбачено, що виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів Служби зовнішньої розвідки України - у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, які визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку.
Механізм організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних станом на 24.06.2022 визначав Порядок організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.2016 № 921 (далі - Порядок № 921, у відповідній редакції).
Згідно з пунктом 16 Порядку № 921 військовий облік ведеться на підставі паспорта громадянина України та таких військово-облікових документів: для призовників - посвідчення про приписку до призовної дільниці; для військовозобов`язаних - військового квитка або тимчасового посвідчення військовозобов`язаного.
Відповідно до пункту 56 Порядку № 921 районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, зокрема, організовують та ведуть військовий облік на відповідній території; здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників і військовозобов`язаних у випадках, передбачених законодавством.
Взяття на військовий облік, зняття та виключення з військового обліку призовників і військовозобов`язаних у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки здійснюється за їх особистої присутності. При цьому взяття на військовий облік, зняття або виключення з нього здійснюється за умови наявності паспорта громадянина України та військово-облікових документів, визначених у пункті 16 цього Порядку.
Про взяття призовників і військовозобов`язаних на військовий облік, зняття та виключення з нього в їх військово-облікових документах проставляються відповідні відмітки.
Системний аналіз наведеного нормативного регулювання свідчить, що станом на 24.06.2022 процедура виключення військовозобов`язаного з військового обліку передбачала послідовне вчинення таких дій: визнання особи постановою ВЛК непридатною до військової служби з виключенням з військового обліку; прибуття до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки; внесення відповідної відмітки до військово-облікового документа про виключення з військового обліку.
Як установлено судом, позивача визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку рішенням ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_8 від 24.06.2022, що підтверджується довідкою ВЛК від 24.06.2022 № 16, а також внесенням того ж дня відповідних відомостей до його військово-облікового документа №752842. 
При цьому, законодавством не передбачено вчинення інших дій, спрямованих на завершення процедури виключення з обліку військовозобов`язаного, якого визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку. 
Отже, з урахуванням наведеного, ОСОБА_1 є виключеним з військового обліку з моменту внесення відповідних записів до його військово-облікового документа №752842, а саме з 24.06.2022. 
Відповідно до частини першої статті 34 Закону № 2232-XII (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) персонально-якісний облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Ведення персонально-якісного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів покладається на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
Правові та організаційні засади створення, функціонування Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначає Закон України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 16.03.2017 № 1951-VIII (далі - Закон № 1951-VIII), відповідно до якого Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.
За змістом пункту першого частини першої статті 2 Закону № 1951-VIII одним із основних завдань Реєстру є ідентифікація призовників, військовозобов`язаних, резервістів та забезпечення ведення військового обліку громадян України.
Згідно з частиною першою статті 3 Закону № 1951-VIII основними засадами ведення Реєстру є: обов`язковість та своєчасність внесення до Реєстру передбачених цим Законом відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів; повнота та актуалізація відомостей Реєстру про призовників, військовозобов`язаних та резервістів; захищеність Реєстру та внесених до нього відомостей - держава гарантує захист бази даних Реєстру від несанкціонованого доступу та зловживання доступом, незаконного використання відомостей Реєстру, порушення цілісності бази даних Реєстру та його апаратного чи програмного забезпечення, а також гарантує дотримання законодавства щодо захисту персональних даних призовників, військовозобов`язаних та резервістів, наявних у Реєстрі.
Відповідно до частин восьмої та дев`ятої статті 5 Закону № 1951-VIII органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України.
Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.
На виконання статті 5 Закону № 1951-VIII та з метою встановлення процедури збирання, зберігання, обробки та використання відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів наказом Міністерства оборони України від 28.03.2022 № 94 затверджено Порядок ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Порядок № 94), норми якого були чинними станом на 24.06.2022 та діяли до набрання чинності наказом Міністерства оборони України від 16.07.2024 № 478.
Відповідно до пунктів 16-18 розділу ІІ Порядку № 94 органами ведення Реєстру є ТЦК та СП, Центральне управління СБУ та регіональні органи СБУ, відповідні підрозділи СЗРУ.
Орган ведення Реєстру для виконання функцій ведення Реєстру призначає відповідальних осіб за ведення Реєстру.
Призначена відповідальна особа за ведення Реєстру відповідно до покладених на неї обов`язків здійснює, зокрема, внесення відомостей до електронних форм облікових карток призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідно до нормативно-правових актів з питань ведення військового обліку, взяття (зняття) на військовий облік з перевіркою відповідності персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних та резервістів з існуючими обліковими даними.
Аналіз наведених вище норм права в системному взаємозв`язку вказує, що відомості (персональні та службові дані) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів насамперед формуються та узагальнюються в облікових документах, після чого вносяться до Реєстру. Внесення відомостей до Реєстру відповідальною особою органу ведення реєстру здійснюється з обов`язковою перевіркою відповідності персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних та резервістів з існуючими обліковими даними.
Як встановлено судом, відповідно до записів у військовому квитку серії № НОМЕР_3 позивача виключено з військового обліку 24.06.2022, що узгоджується з рішенням ВЛК від цієї ж дати, та за даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг», позивач перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_9 . 
Зазначені відомості підтверджені ІНФОРМАЦІЯ_10 у відповіді наданій на заяву представника (від 20.03.2026), в якій ТЦК та СП вказано зокрема, що ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку відповідно до постанови КМУ від 16.08.2024 №932 «Про реалізацію експериментального проекту з автоматичної верифікації та перевірки відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів». Вказуючи на п. 16 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ від 30 грудня 2022 року № 1487 зазначено про те, що ведення персонально-якісного військового обліку покладається на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, органи СБУ, відповідні підрозділи розвідувальних органів.
Таким чином, відомості Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» щодо позивача не відповідають його фактичним обліковим даним, що суперечить статті 19 Конституції України, частині першій статті 3 Закону № 1951-VIII та положенню пункту 18 розділу ІІ Порядку № 94. 
Суд враховує та зазначає, що рішення ВЛК від 24.06.2026 є діючим, не скасовано, записи від 24.06.2022 у військово-обліковому документі щодо непридатності ОСОБА_1 до військової служби та виключення з військового обліку відповідають прийнятому рішенню ВЛК.
Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 затверджено Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Порядок № 1487, у відповідній редакції), відповідно до пункту 2 якого військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідно до пункту 3 Порядку № 1487 військовий облік ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - інші військові формування) особовим складом у мирний час та в особливий період.
Для забезпечення військового обліку громадян України використовується Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який призначений для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Згідно із пунктом 14 Порядку № 1487 військовий облік забезпечується з урахуванням вимог законодавства у сфері декларування та реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб, організовується і безпосередньо ведеться державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, в яких призовники, військовозобов`язані та резервісти працюють (навчаються).
Відповідно до абзаців першого, другого пункту 16 Порядку № 1487 військовий облік поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, з урахуванням обсягу та деталізації - на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний.
Персонально-якісний військовий облік передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Ведення персонально-якісного військового обліку покладається на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, органи СБУ, відповідні підрозділи розвідувальних органів.
Пунктом 20 Порядку № 1487 визначено, що військовий облік ведеться на підставі даних паспорта громадянина України та військово-облікових документів.
Для внесення запису/актуалізації даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів ними надаються персональні дані відповідно до вимог Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів».
У пункті 79 Порядку № 1487 визначено, що районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки: організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці; здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством; організовують та забезпечують зберігання облікової документації призовників, військовозобов`язаних та резервістів, персональних даних, які містяться в них; забезпечують громадян військово-обліковими документами та зберігання зданих або вилучених у призовників, військовозобов`язаних та резервістів військово-облікових документів; проставляють у військово-облікових документах призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідні відмітки про взяття їх на військовий облік, зняття та виключення з нього; виконують функції з ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Пунктом 81 Порядку № 1487 визначено, що взяття на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів здійснюється за їх особистої присутності (крім випадків, визначених у пунктах 15, 15-1 цього Порядку та підпункті 10-1 пункту 1 додатка 2).
При цьому взяття на військовий облік здійснюється за умови наявності паспорта громадянина України (паспорта громадянина України для виїзду за кордон у випадку подання заяви про взяття на військовий облік через закордонну дипломатичну установу України згідно з підпунктом 10-1 пункту 1 додатка 2) та військово-облікового документа у разі, якщо він видавався та не був втрачений.
Особиста присутність призовників, військовозобов`язаних та резервістів для зняття або виключення з військового обліку у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів не обов`язкова.
Абзацами першим, другим підпункту 1 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який є Додатком 2 до Порядку № 1487 (далі - Правила військового обліку), визначено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні перебувати на військовому обліку за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання - у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані СБУ - у Центральному управлінні або регіональних органах СБУ (далі - органи СБУ), військовозобов`язані розвідувальних органів - у відповідному підрозділі розвідувального органу).
Крім того, призовники, військовозобов`язані та резервісти, які проживають в селах та селищах, а також у містах, де відсутні відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, повинні перебувати на персонально-первинному військовому обліку у відповідних виконавчих органах сільських, селищних, міських рад.
Відповідно до підпункту 7 пункту 1 Правил військового обліку призовники військовозобов`язані та резервісти повинні особисто в семиденний строк з дня прибуття до нового місця проживання прибувати із паспортом громадянина України і військово-обліковими документами до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувального органу), який організовує та веде військовий облік на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, для взяття на військовий облік.
Згідно із абзацами першим-четвертим підпункту 10-1 пункту 1 Правил військового обліку призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії правового режиму воєнного стану: у разі залишення свого місця проживання стати в семиденний строк з дати взяття на облік внутрішньо переміщеної особи на військовий облік у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на обліку внутрішньо переміщеної особи (військовозобов`язані та резервісти СБУ - в Центральному управлінні або регіональних органах СБУ, а військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів - у зазначений строк повідомити про зміну місця проживання відповідним підрозділам розвідувальних органів); мати при собі військово-обліковий документ разом з документом, що посвідчує особу, та пред`являти їх за вимогою уповноваженого представника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Держприкордонслужби у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон; уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.
Згідно з частиною першою статті 6 Закону №1951-VIII до Реєстру вносяться, обробляються та зберігаються в базі даних Реєстру такі відомості: 1) персональні дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів; 2) службові дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Пунктом 17-1 частини першої статті 7 Закону № 1951-VІІІ визначено, що до персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать відомості про результати медичних оглядів, що проводяться з метою визначення придатності до виконання військового обов`язку.
Відповідно до статті 9 Закону № 1951-VIII, призовник, військовозобов`язаний та резервіст має право: отримувати інформацію про своє включення (невключення) до Реєстру та відомості про себе, внесені до Реєстру, в тому числі через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста; звертатися в порядку, встановленому адміністратором Реєстру, до відповідного органу ведення Реєстру з мотивованою заявою щодо неправомірного включення (невключення) до Реєстру запису про себе, виправлення недостовірних відомостей Реєстру.
На виконання частини першої статті 14 Закону № 1951-VIII, ведення Реєстру включає:
1) внесення запису про призовників, військовозобов`язаних та резервістів до бази даних Реєстру для взяття на облік або при відновленні на військовому обліку з перевіркою відповідності персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних та резервістів існуючим обліковим даним;
2) внесення змін до персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних, резервістів на підставі відомостей органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, закладів освіти незалежно від підпорядкування і форми власності, а також відомостей, що подаються органу ведення Реєстру призовниками, військовозобов`язаними, резервістами;
3) знищення повторного запису Реєстру в разі його виявлення.
Актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною (частина 3 статті 14 Закону № 1951-VIII).
Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 559 затверджено Порядок оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів і форми такого документа (далі - Порядок № 559, у відповідній редакції).
Відповідно до пунктів 3, 4 Порядку № 559 відомості, що зазначені у військово-обліковому документі громадянина України, який перебуває або був виключений з військового обліку Збройних Сил, повинні відповідати відомостям, що містяться в Реєстрі. У разі коли відомості, зазначені у графах 1-5, 13 та 14 військово-облікового документа на бланку, не відповідають відомостям, що містяться у Реєстрі, він вважається недійсним.
Відповідність відомостей, зазначених у військово-обліковому документі на бланку, відомостям, що містяться в Реєстрі, перевіряється через: електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки або його відділ.
У разі невідповідності відомостей, зазначених у посвідченні призовника, тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного, військовому квитку осіб рядового, сержантського і старшинського складу та військовому квитку офіцера запасу, відомостям, що містяться у Реєстрі, громадянин України для внесення відповідних змін: у паперовій формі - повинен звернутися до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу за місцем перебування на військовому обліку; в електронній формі - повинен скористатися засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста для звернення до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу за місцем перебування на військовому обліку. Зміни вносяться протягом п`яти робочих днів з дня реєстрації заяви.
Отже, з аналізу положень вищевказаного законодавства вбачається, що у Реєстрі має відображатись повна та дійсна інформація щодо призовників, військовозобов`язаних і резервістів, для забезпечення ведення військового обліку громадян України. Органи адміністрування Реєстру, зокрема, територіальні центри комплектування, зобов`язані вносити до Реєстру інформацію щодо призовників, військовозобов`язаних та резервістів, в тому числі і інформацію про проходження медичного огляду (військово-лікарської експертизи), а також проводити актуалізацію цієї інформації у разі її зміни. Внесенню змін до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, у разі невідповідності відомостей, зокрема, зазначених у військовому квітку, відомостям, що містяться у Реєстрі, передує звернення особи з відповідною заявою до органу ведення Реєстру у паперовому чи в електронному вигляді. Особиста присутність призовників, військовозобов`язаних та резервістів для зняття або виключення з військового обліку.
Як встановлено судом представник позивача звертався до відповідача із заявою та документами щодо внесення відомостей про непридатність позивача до військової служби та про виключення з військового обліку, але відповіді не отримано та відповідної інформації до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів не внесено.
Суд вважає необхідним зазначати, що чинне законодавство не передбачає обмеження в праві на звернення в паперовій формі щодо актуалізації інформації, її коригування до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу за місцем перебування на військовому обліку через свого уповноваженого представника, з наданням належних документів на уповноваження особи з вчинення певних дій. В свою чергу таке право на представництво відповідно виключається у випадку звернення особи через свій електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста.
Суд вважає, що в даному випадку позивачем була дотримана вимога законодавства щодо звернення до відповідного центу комплектування та соціальної підтримки, однак відповідачем не вчинено дій, які визначені вище положеннями Закону № 1951-VIII та Порядку № 559, не внесено актуальні відомості про непридатність позивача до військової служби та про виключення з військового обліку.
Суд зауважує, що приписи пункту 4 Порядку №559 не передбачають обов`язкової особистої явки особи до територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу для вирішення питання щодо внесення змін до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, в тому числі і у разі визнання його непридатним до військової служби, зокрема, і на підставі відомостей, які містяться у військовому квитку.
Поряд із цим суд також зазначає, що особиста присутність призовників, військовозобов`язаних та резервістів для зняття або виключення з військового обліку у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів не обов`язкова (п.81 Порядку № 1487).
Як зазначалось вище, у Реєстрі має відображатись повна та дійсна інформація щодо призовників, військовозобов`язаних і резервістів, і саме на територіальні центри комплектування, покладений обов`язок вносити до Реєстру таку інформацію, в тому числі і інформацію про проходження медичного огляду (військово-лікарської експертизи), а також проводити актуалізацію інформації у разі її зміни.
Особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен довести суду правомірність своїх рішень, дій, бездіяльності з урахуванням критеріїв правомірності поведінки, визначених ч.2 ст.2 КАС України. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
У рішенні ЄСПЛ у справі «Рисовський проти України» Суд зазначив, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.
Оскільки позивач був виключений з військового обліку у встановленому чинному на момент виникнення спірних правовідносин законодавчо визначеному порядку, суд вбачає протиправними дії відповідача щодо постановки його на облік.
Суд зазначає, що під дискреційними повноваженнями слід розуміти надання органу або посадовій особі повноважень діяти на власний розсуд в межах Закону, зокрема, дискреційні повноваження полягають у тому, що суб`єкт владних повноважень може обирати у конкретній ситуації альтернативне рішення, яке є законним.
Адміністративний суд під час розгляду справи та вирішення публічно-правових спорів перевіряє чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції. При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підміняти рішення суб`єкта владних повноважень.
Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
Таким чином, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.
Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 06.03.2019 та від 22.01.2020 у справах № 1640/2594/18 та № 826/9749/17 відповідно.
У даному випадку у відповідача відсутня дискреція як можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень та/або вчинення дій.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Згідно з ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
У справі «Рисовський проти України» Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування».
Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.
Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція) вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування.
Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України»).
Отже, «ефективний засіб правого захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату, а винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.
Отже встановивши порушення прав позивача, суд має обрати такий спосіб захисту, який з урахуванням конкретних обставин справи буде ефективним з точки зору ч. 1 ст. 2 КАС України та ст. 13 Конвенції та виключатиме можливі подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень у спірних правовідносинах.
Так, порушення прав позивача полягають у не внесенні до Реєстру відомостей про непридатність до несення військової служби та виключення з військового обліку.
Порушення прав позивача, попри визнання його непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, стало наслідком віднесення його до категорії військовозобов`язаних.
Таким чином, ефективним способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про визнання позивача непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку та зобов`язання виключити такі відомості з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідно до довідки ВЛК від 24.06.2022 за №16 та військового квитка № НОМЕР_3 .
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
За ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 74 КАС України).
Відповідно до ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування та питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (абз. 2 ч. 2 ст. 77 КАС України).
Доводи позивача та подані докази довели суду протиправність бездіяльності відповідача, останнім не наведено належні та достатні доводи та не надано докази на спростування тверджень позивача.
Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані.
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «RuizTorija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Згідно з вимогами пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.
Оскільки позов задоволений повністю, тому згідно статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.
Керуючись статтями 2, 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
в и р і ш и в:
Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невнесення інформації стосовно ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг», про непридатність до військової служби та виключення його з військового обліку.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 внести інформацію стосовно ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» про непридатність до військової служби та виключення його з військового обліку відповідно до довідки ВЛК від 24.06.2022 за №16 та військового квитка № НОМЕР_3 .
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ; місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору у сумі 1331,20 (одна тисяча триста тридцять одна гривні 20 копійок) грн.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Войтович І. І.