Справа № 932/553/26 
Провадження № 2/192/1118/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2026 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Тітової О.О.,
за участю: секретаря судових засідань Зінченко А.Д.,
пр. позивача - ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції), 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Солоне Дніпропетровської області в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Комунального некомерційного підприємства «Сіверськодонецька міська багатопрофільна лікарня» Сєвєродонецької міської ради до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної працівником,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення на свою користь матеріальної шкоди завданої незаконним звільненням працівника в розмірі 617 478 грн 28 коп.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що Розпорядженням начальника Сєвєродонецької міської військової адміністрації від 17.04.2024 року № 328ВА відповідача з 18 квітня 2024 року призначено виконуючим обов`язки генерального директора Комунального некомерційного підприємства «Сіверськодонецька міська багатопрофільна лікарня» Сєвєродонецької міської ради, а Розпорядженням від 22 квітня 2024 року № 340ВА з 23 квітня 2024 року відповідача призначено директором КНП «Сіверськодонецька міська багатопрофільна лікарня» Сєвєродонецької міської ради. Розпорядженням від 21 січня 2025 року № 11-к відповідача звільнено з посади директора КНП «Сіверськодонецька міська багатопрофільна лікарня» Сєвєродонецької міської ради.
Перебуваючи на посаді директора відповідач ОСОБА_2 наказом від 29 липня 2024 року № 311-ос звільнив заступника генерального директора з організаційно-методичної роботи апарату управління КНП СМБЛ ОСОБА_3 у зв`язку з внесенням змін в організацію виробництва і праці, в тому числі реорганізації, скороченням чисельності й штату працівників, на підставі пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України (надалі – КЗпП України). 
Рішенням Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 квітня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково: визнано незаконним та скасовано наказ директора КНП «Сіверськодонецька міська багатопрофільна лікарня» Сєвєродонецької міської ради від 29 липня 2024 року № 311-ос про звільнення, поновлено на посаді заступника генерального директора з організаційно-методичної роботи апарату управління КНП «Сіверськодонецька міська багатопрофільна лікарня» Сєвєродонецької міської ради з 30 липня 2024 року, стягнуто на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 30 липня 2024 року по 29 січня 2025 року у розмірі 323 138 грн. 54 коп., а на користь держави судовий збір в розмірі 4 847 грн. 08 коп. 
Додатковим рішенням Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2025 року з позивача на користь ОСОБА_3 стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу з 30 січня 2025 року по 30 квітня 2025 року за 65 робочих днів, у розмірі 161 721 грн. 30 коп. 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 11 листопада 2025 року апеляційну скаргу позивача на рішення Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області залишено без задоволення, а рішення без змін, з позивача на користь ОСОБА_3 стягнуто витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 19 252 грн. 69 коп., витрати по сплаті судового збору за апеляційний розгляд справи у розмірі 1849 грн. 50 коп. 
На виконання судових рішень позивачем було виплачено на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу в загальній сумі 484 859 грн. 84 коп., з яких вирахувано 87 274 грн. 77 коп. податку на дохід фізичних осіб та 24 242 грн. 99 коп. військового збору, нараховано та сплачено Єдиний соціальний внесок в розмірі 106 669 грн. 17 коп., а також ОСОБА_3 було сплачено витрати на правничу допомогу в розмірі 19 252 грн. 69 коп. та витрати по сплаті судового збору за апеляційний розгляд справи у розмірі 1849 грн. 50 коп., на користь держави судовий збір в розмірі 4 847 грн. 08 коп. Загальна сума здійснених Позивачем виплат у зв`язку з поновленням на роботі незаконно звільненої ОСОБА_3 становить 617 478 грн. 28 коп. 
Ухвалою Шевченківського районного суду м.Дніпра від 20 лютого 2026 року справу передано за підсудністю до Солонянського районного суду Дніпропетровської області. 
Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2026 року позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 27 березня 2026 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. 
Сторони належним чином повідомлені про те, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження з їх викликом. 
Відповідач ОСОБА_2 та його представник в судове засідання не з`явились, відповідач відзиву на позов не подав, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. 
Відповідно до ст. 223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутності належно повідомленого відповідача та його представника.
Суд, вислухав представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що Розпорядженням начальника Сєвєродонецької міської військової адміністрації від 17.04.2024 року № 328ВА ОСОБА_2 з 18 квітня 2024 року призначений виконуючим обов`язки генерального директора Комунального некомерційного підприємства «Сіверськодонецька міська багатопрофільна лікарня» Сєвєродонецької міської ради та згідно з наказом №32 від 18.04.2026 ОСОБА_2 приступив до виконання своїх обов`язків.
Розпорядженням начальника Сєвєродонецької міської військової адміністрації від 22 квітня 2024 року № 340ВА з 23 квітня 2024 року ОСОБА_2 призначено директором КНП «Сіверськодонецька міська багатопрофільна лікарня» Сєвєродонецької міської ради та згідно з наказом №35 від 23.04.2026 він прийняв повноваження директора у зв`язку з укладенням контракту.
Розпорядженням начальника Сєвєродонецької міської військової адміністрації від 21 січня 2025 року № 11-к з 21.01.2025 припинено контракт, ОСОБА_2 звільнено з посади директора КНП «Сіверськодонецька міська багатопрофільна лікарня» Сєвєродонецької міської ради.
Рішенням Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.04.2025 року частково задоволено позов ОСОБА_3 до Комунального некомерційного підприємства «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» Сєвєродонецької міської ради: визнаний незаконним та скасований наказ директора Комунального некомерційного підприємства «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» Сєвєродонецької міської ради від 29 липня 2024 року № 311-ос про звільнення ОСОБА_3 , заступника генерального директора з організаційно-методичної роботи апарату управління Комунального некомерційного підприємства «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» Сєвєродонецької міської ради, на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України, ОСОБА_3 поновлено на роботі на посаді з 30 липня 2024 року, стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу з 30 липня 2024 року по 29 січня 2025 року за 132 робочих дні, у розмірі 323138 гривень 54 копійки (без вирахування податків та інших обов`язкових платежів).
Додатковим рішенням Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.05.2025 року заяву представника ОСОБА_3 про стягнення витрат на правову допомогу залишено без задоволення, з КНП «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» Сєвєродонецької міської ради на користь ОСОБА_3 стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу з 30 січня 2025 року по 30 квітня 2025 року за 65 робочих днів, у розмірі 161721 гривня 30 копійок (без вирахування податків та інших обов`язкових платежів).
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 11.11.2025 року апеляційну скаргу КНП «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» Сєвєродонецької міської ради на рішення Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 квітня 2025 року та на додаткове рішення Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2025 року залишено без задоволення. Рішення Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 квітня 2025 року залишено без змін. Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на додаткове рішення Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2025 року задовольнено. Додаткове рішення Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2025 року в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу, скасовано, з КНП «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» Сєвєродонецької міської ради на користь ОСОБА_3 стягнуто витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 19 252 гривні 69 коп. та витрати по сплаті судового збору за апеляційний розгляд справи у розмірі 1849 гривень 50 коп.
Суд, оцінивши надані докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав.
Згідно з пунктом 8 частини першої статті 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли службова особа є винною в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу.
Застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі пункту 8 статті 134 КЗпП України, слід мати на увазі, що за цим законом покладається обов`язок з відшкодування шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або яким затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі.
Відповідальність у цих випадках настає незалежно від форми вини.
Статтею 237 КЗпП України визначено, що суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи. Такий обов`язок покладається, якщо звільнення чи переведення відбулося з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі.
Відповідно до пункту 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при незаконному звільненні або переведенні на іншу роботу, невиконанні рішення про поновлення працівника на роботі, що мало місце після введення в дію пункту 8 статті 134 та нової редакції статті 237 КЗпП України (з 11 квітня 1992 року) настає повна матеріальна відповідальність винних в цьому службових осіб і обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи може бути покладено при допущенні ними в цих випадках будь-якого порушення закону, а не лише явного, як передбачалось раніше.
Згідно з пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 02 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі пункту 8 статті 134 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що за цим законом покладається обов`язок з відшкодування шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якими затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі; відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини.
За змістом ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частиною 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Згідно зі статутом КНП «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» Сєвєродонецької міської ради поточне оперативне управління лікарнею здійснюється директором. Директор видає накази, які є обов`язковими для всіх підрозділів та працівників, в тому числі накази про прийняття на роботу, звільнення з роботи.
Відповідно до частини п`ятої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у якій бере участь особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Рішенням Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.04.2025 року, яке набрало законної сили встановлено, що звільнення ОСОБА_3 було незаконним, наказ ОСОБА_2 - директора Комунального некомерційного підприємства «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» Сєвєродонецької міської ради від 29 липня 2024 року № 311-ос скасовано, отже саме він, як відповідальна особа, має нести повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну КНП «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» Сєвєродонецької міської ради у зв`язку з поновленням на посаді та проведенням встановлених чинним законодавством виплат, здійснених незаконно звільненій особі.
Позивачем у зв`язку з незаконним звільненням працівника виплачено на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу в загальній сумі 484 859,84 грн., з яких до відповідного бюджету 87 274,77 грн. податку на дохід фізичних осіб та 24 242,99 грн. військового збору, що підтверджено платіжними інструкціями №61 від 30.05.2025, №100 від 17.12.2025, №62 від 30.05.2025, № 101 від 17.12.2025, №63 від 30.05.2025, №104 від 17.12.2025. Позивачем також сплачений Єдиний соціальний внесок в розмірі 106 669,17 грн. згідно з платіжними інструкціями №64 від 30.05.2025 та №105 від 17.12.2025, а на користь ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу в розмірі 19 252,69 грн. згідно з платіжною інструкцією №105 від 17.12.2025, та по сплаті судового збору за апеляційний розгляд справи у розмірі 1 849,50 грн. згідно з платіжною інструкцією №103 від 17.12.2025, а також на користь держави сплачено судовий збір - 4 847,08 грн згідно з платіжною інструкцією №68 від 03.06.2025. 
Відповідно до ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК випадках. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд погоджується з доводами позивача, щодо загального розміру матеріальної шкоди, завданої КНП «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» Сєвєродонецької міської ради – 617 478 грн 28 коп.
Суд вважає обґрунтованим що до матеріальної шкоди, завданої ОСОБА_2 належать, як визначений рішенням суду середній заробіток незаконної звільненого працівника ОСОБА_3 за час вимушеного прогулу з урахуванням обов`язкових податків та зборів, які позивач був зобов`язаний сплатити на користь держави (ПДФО, ЄСВ та військовий збір), так і судові витрати ОСОБА_3 у зв`язку з розглядом справи, зокрема, витрати на правову допомогу в сумі 19 252,69 грн, судовий збір ОСОБА_3 за апеляційний розгляд цих вимог 1849,50 грн, та судовий збір на користь держави в сумі 4847,08 грн, оскільки саме незаконне звільнення відповідачем ОСОБА_3 призвело до необхідності звернення за судовим захистом своїх прав та понесенням у зв`язку з цим витрат, які за рішенням суду були покладені на КНП «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» Сєвєродонецької міської ради, в тому числі і щодо стягнення судового збору на користь держави.
Відповідачем доводи позивача не спростовані, таким чином, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути завдану матеріальну шкоду в розмірі 617 478 грн 28 коп., а також відповідно до ст. 141 ЦПК України витрати зі сплати судового збору у розмірі 7409 грн 34 коп. 
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 1166, 1191 ЦК України, ст.ст. 134, 237 КЗпП України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Комунального некомерційного підприємства «Сіверськодонецька міська багатопрофільна лікарня» Сєвєродонецької міської ради задовольнити в повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального некомерційного підприємства «Сіверськодонецька міська багатопрофільна лікарня» Сєвєродонецької міської ради матеріальну шкоду в розмірі 617478 грн 28 коп., а також 7409 грн 34 коп. судового збору, а всього стягнути 624 887 (шістсот двадцять чотири тисячі вісімсот вісімдесят сім) гривень 62 копійки.
Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду у 30-денний строк з дня проголошення.

Позивач – Комунальне некомерційне підприємство «Сіверськодонецька міська багатопрофільна лікарня» Сєвєродонецької міської ради, місцезнаходження: 93400, Луганська область, м.Сєвєродонецьк, вул.Єгорова, буд. 2Б, ЄДРПОУ 37747995.
Відповідач –  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя О.О. Тітова