Справа № 420/5234/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, визначеного ст. 262 ч. 5 КАС України, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач просить суд: 
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди за виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими розпорядженнями у розмірі 30 000 грн. у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань у липні, серпні, вересні, жовтні, листопаді та грудні 2025 року;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити техніку із системного адміністрування відділення експлуатації інформаційних систем сержанту ОСОБА_1 додаткову винагороду за виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими розпорядженнями у розмірі 30 000 грн. у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань за липень, серпень, вересень, жовтень, листопад та грудень 2025 року на загальну суму 136 483,58 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він з 25.01.2024 року проходив службу у Віи?ськовіи? частині НОМЕР_1 , зокрема з 09.01.2025 року на посаді техніка із системного адміністрування відділення експлуатаціі? інформаціи?них систем. 
Відповідно до бои?ового розпорядження командира віи?ськовоі? частини НОМЕР_1 від 12.02.2024 року №1 дск всі структурні підрозділи віи?ськовоі? частини НОМЕР_1 залучені до бои?ових (спеціальних) завдань з інтенсивноі? підготовки віи?ськових фахівців для ведення воєнних (бои?ових) діи?. Відповідно до листів віи?ськовоі? частини НОМЕР_1 від 24.11.2025 року №2367/5270 та від 04.02.2026 року №2367/576, а також витягів з наказів командира цієі? частини від 06.07.2025 року №195, від 15.09.2025 року №268, від 24.12.2025 року №375, технік із системного адміністрування відділення експлуатаціі? інформаціи?них систем сержант ОСОБА_1 у липні, серпні, вересні, жовтні, листопаді та грудні 2025 року виконував бои?ові (спеціальні) завдання згідно з бои?овими розпорядженнями у такі періоди: з 01.07.2025 по 06.07.2025, з 13.07.2025 по 31.07.2025, з 01.08.2025 по 22.08.2025, з 25.08.2025 по 31.08.2025, з 01.09.2025 по 15.09.2025, з 01.10.2025 по 31.10.2025, з 01.11.2025 по 09.11.2025, з 24.11.2025 по 30.11.2025, з 01.12.2025 по 24.12.2025, що підтверджується журналом ведення бои?ових діи? та рапортами начальника відділення експлуатаціі? інформаціи?них систем Віи?ськовоі? частини НОМЕР_1 . Таким чином, за твердженням позивача, він маю право на отримання додатковоі? винагороди у розмірі 30 000 грн. в розрахунку на місяць пропорціи?но часу виконання бои?ових (спеціальних) завдань у період здіи?снення заходів, необхідних для забезпечення оборони Украі?ни, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з віи?ськовою агресією Росіи?ськоі? Федераціі? проти Украі?ни за липень, серпень, вересень, жовтень, листопад та грудень 2025 року на загальну суму 136 483,58 грн. 
Водночас, зазначену додаткову винагороду відповідач позивачу не нарахував і не виплатив, внаслідок чого позивач був змушений звернутися до суду із адміністративним позовом.
Ухвалою суду у справі №420/5234/26 було відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами в порядку ч. 5 ст. 262 КАС України. 
Під час розгляду справи від Військовоъ частини НОМЕР_1 до суду надійшов відзив по справі, з якого вбачається, що відповідач позов не визнає та зазначає, що Віи?ськова частина НОМЕР_1 є частиною безпосереднього підпорядкування Командування Сухопутних віи?ськ Зброи?них Сил Украі?ни. Водночас, телеграмою тимчасово виконуючого обов`язки начальника штабу – заступника командувача Сухопутних віи?ськ Зброи?них Сил Украі?ни від 15.07.2025 року №116/14/66296 Віи?ськовіи? частині НОМЕР_1 доручено врахувати під час виплати додатковоі? винагороди за липень 2025 року наступне: Відповідно до Концепціі? підготовки Зброи?них Сил Украі?ни, затвердженоі? наказом Міністерства оборони Украі??ни та Генерального штабу Зброи?них Сил Украі?ни від 22.02.2016 року №95, основними періодами підготовки є: базовии?, інтенсивнии?, підтримуючии?. Основним змістом періоду інтенсивноі? підготовки є набуття (підтримання) здатності виконувати бои?ові завдання на полігонах (в раи?онах зосередження, базових таборах), проведення тактичних (тактико-спеціальних) навчань, відпрацювання тактичних завдань на незнаи?оміи? місцевості зі здіи?сненням маршу у складі підрозділів, визначення рівня боєздатності, відпрацювання курсових завдань кораблями (катерами, суднами забезпечення). Отже, у підпорядкованих віи?ськових частинах Командування Сухопутних віи?ськ Зброи?них Сил Украі?ни склалась ситуація щодо неоднакового тлумачення терміну "інтенсивна підготовка". Міністром оборони Украі?ни було прии?нято рішення до внесення змін до постанови Кабінету Міністрів Украі?ни від 28.02.2022 року №168 термін "інтенсивна підготовка" в Порядку №260 та Переліку №1475/дск вважати складовою частиною терміну "колективна підготовка у складі віи?ськових частин (підрозділів) у ході відновлення боєздатності (формування віи?ськових частин (підрозділів))". Зазначене рішення Міністра оборони Украі?ни застосовується з 01.07.2025». Таким чином, тимчасово виконуючим обов`язки начальника штабу – заступником командувача Сухопутних віи?ськ Зброи?них Сил Украі?ни було віддано наказ командиру віи?ськовоі? частини НОМЕР_1 вважати з 01.07.2025 року термін "інтенсивна підготовка" в Порядку №260 складовою частиною терміну "колективна підготовка у складі віи?ськових частин (підрозділів) у ході відновлення боєздатності (формування віи?ськових частин (підрозділів))". Таким чином, враховуючи, що Порядком №260 не передбачено виплат на період діі? воєнного стану додатковоі? винагороди віи?ськовослужбовцям, які виконують бои?ові (спеціальні) завдання згідно з бои?овими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорціи?но часу виконання бои?ових (спеціальних) завдань), з колективноі? підготовки у складі віи?ськових частин (підрозділів) у ході відновлення боєздатності (формування віи?ськових частин (підрозділів)), віи?ськовою частиною НОМЕР_1 з 01.07.2025 було зупинено здіи?снення нарахувань та виплат додатковоі? винагороди за виконання віи?ськовослужбовцями віи?ськовоі? частини НОМЕР_1 вищевказаних завдань. Оскільки, завдання з колективноі? підготовки у складі віи?ськових частин (підрозділів) у ході відновлення боєздатності (формування віи?ськових частин (підрозділів)) не визначались віи?ськовіи? частині НОМЕР_1 , підстави для виплати позивачу додатковоі? винагороди із розрахунку 30 000 грн. з 01.07.2025 відсутні. Крім того, командир віи?ськовоі? частини НОМЕР_1 , у відповідності до статті 35 Статуту внутрішньоі? служби Зброи?них Сил Украі?ни, якою передбачено право підлеглого уточнити наказ, звертався телеграмами від 15.08.2025 року, від 29.09.2025 року, від 05.12.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 ?ськ Зброи?них Сил Украі?ни за відповідними роз`ясненнями щодо здіи?снення інтенсивноі? підготовки, за уточненням наявності підстав у командира віи?ськовоі? частини для видання наказу про виплату додатковоі? винагороди віи?ськовослужбовцям віи?ськовоі? частини НОМЕР_1 за липень, серпень 2025 року та відповідно для звернення із запитом на отримання відповідного фінансування. Водночас, станом на дату подання даного відзиву, відповіді на вищевказані телеграми не надходили. 
Також у відзиві було зазначено, що командиром ОСОБА_2 ?ськовоі? частини НОМЕР_1 було видано наказ з адміністративно-господарськоі? діяльності від 12.02.2026 року про виплату додатковоі? винагороди за спірнии? період. На виконання вищевказаного наказу Віи?ськовою частиною НОМЕР_1 направлено до начальника забезпечувального фінансового органу – Командування сухопутних віи?ськ Зброи?них Сил Украі?ни додаткову заявку-розрахунок на фінансування для виплат грошового забезпечення за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» за напрямом грошового забезпечення віи?ськовоі? частини НОМЕР_1 від 20.02.2026 року 04-ФЕС. Тобто, за твердженням відповідача, ІНФОРМАЦІЯ_1 ?ськовою частиною НОМЕР_1 вжито всіх заходів в межах повноважень щодо отримання бюджетних коштів для сплати позивачу додатковоі? винагороди за липень - грудень 2025 року, проте, станом на дату подання відзиву на позовну заяву кошти від забезпечуваного фінансового органу не надіи?шли. 
Під час розгляду справи до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що додаткова винагорода у розмірі 30 000 грн. в розрахунку на місяць виплачується віи?ськовослужбовцям, які здіи?снюють бои?ові (спеціальні) завдання у період здіи?снення заходів, необхідних для забезпечення оборони Украі?ни, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з віи?ськовою агресією Росіи?ськоі? Федераціі? проти Украі?ни незалежно від того, чи такі заходи є заходами з інтенсивноі? підготовки для ведення воєнних (бои?ових) діи? у складі віи?ськових частин (підрозділів), чи останні є заходами з колективноі? підготовки у складі віи?ськових частин (підрозділів) у ході відновлення боєздатності (формування віи?ськових частин (підрозділів)). Крім того, з листа Віи?ськовоі? частини НОМЕР_1 від 04.02.2026 року вбачається, що станом на 04.02.2026 року будь-яка інформація про внесення змін до бои?ового розпорядження Головнокомандувача Зброи?них Сил Украі?ни від 07.02.2024 року №1308 до відповідача не надходила. Рішення щодо внесення змін до бои?ових розпоряджень командира ОСОБА_2 ?ськовоі? частини НОМЕР_1 , на підставі яких віи?ськовослужбовці вказаноі? віи?ськовоі? частини виконують бои?ові (спеціальні) завдання, або про скасування таких розпоряджень станом на 04.02.2026 року відповідачем не прии?мались. 
Згідно частини 2 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.
Суд у справі встановив наступне.
ОСОБА_1 з 25.01.2024 року проходить військову службу у Віи?ськовіи? частині НОМЕР_1 , зокрема, з 09.01.2025 року - на посаді техніка із системного адміністрування відділення експлуатаціі? інформаціи?них систем, що відповідачем за час розгляду справи не заперечувалось. 
На виконання вимог бои?ового розпорядження Головнокомандувача Зброи?них Сил Украі?ни від 07.02.2024 року №1308 Віи?ськовою частиною НОМЕР_1 здіи?снюється організація та забезпечення інтенсивноі? підготовки віи?ськових фахівців для ведення воєнних (бои?ових) діи?, більш того, відповідно до бои?ового розпорядження командира ОСОБА_2 ?ськовоі? частини НОМЕР_1 від 12.02.2024 року №1дск всі структурні підрозділи віи?ськовоі? частини НОМЕР_1 залучені до бои?ових (спеціальних) завдань з інтенсивноі? підготовки віи?ськових фахівців для ведення воєнних (бои?ових) діи?, що відповідачем також не заперечувалось.
Відповідно до листів віи?ськовоі? частини НОМЕР_1 від 24.11.2025 року №2367/5270 та від 04.02.2026 року №2367/576, а також витягів з наказів командира Військової частини НОМЕР_1 від 06.07.2025 року №195, від 15.09.2025 року №268, від 24.12.2025 року №375 технік із системного адміністрування відділення експлуатаціі? інформаціи?них систем сержант ОСОБА_1 у липні, серпні, вересні, жовтні, листопаді та грудні 2025 року виконував бои?ові (спеціальні) завдання згідно з бои?овими розпорядженнями у такі періоди: з 01.07.2025 року по 06.07.2025 року, з 13.07.2025 року по 31.07.2025 року, з 01.08.2025 року по 22.08.2025 року, з 25.08.2025 року по 31.08.2025 року, з 01.09.2025 року по 15.09.2025 року, з 01.10.2025 року по 31.10.2025 року, з 01.11.2025 року по 09.11.2025 року, з 24.11.2025 року по 30.11.2025 року, з 01.12.2025 року по 24.12.2025 року, на підтвердження чого надано журнал ведення бои?ових діи? та рапорти начальника відділення експлуатаціі? інформаціи?них систем Віи?ськовоі? частини НОМЕР_1 . 
Враховуючи вищевказане, за твердженням позивача, він має право на отримання додатковоі? винагороди у розмірі 30 000 грн. в розрахунку на місяць пропорціи?но часу виконання бои?ових (спеціальних) завдань у період здіи?снення заходів, необхідних для забезпечення оборони Украі?ни, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з віи?ськовою агресією Росіи?ськоі? Федераціі? проти Украі?ни за липень, серпень, вересень, жовтень, листопад та грудень 2025 року на загальну суму 136 483, 58 грн. Зазначена сума розрахована таким чином: 
за липень 2025 року (25 днів виконання бои?ових (спеціальних) завдань з 31 календарного дня) – 24 193,55 грн.;
за серпень 2025 року (29 днів виконання бои?ових (спеціальних) завдань з 31 календарного дня) – 28 064,52 грн.;
за вересень 2025 року (15 днів виконання бои?ових (спеціальних) завдань з 30 календарних днів) – 15 000 грн.;
за жовтень 2025 року (31 день виконання бои?ових (спеціальних) завдань) з 31 календарного дня) – 30 000 грн.;
за листопад 2025 року (16 днів виконання бои?ових (спеціальних) завдань з 30 календарних днів) 2025 року – 16 000 грн.;
за грудень 2025 року (24 дні виконання бои?ових (спеціальних) завдань з 31 календарного дня) – 23 225,81 грн.
Водночас, вищезазначену додаткову винагороду Військовою частиною НОМЕР_1 позивачу, починаючи з липня 2025 року по грудень 2025 року включно, нараховано і виплачено не було, що підтверджується листами Віи?ськовоі? частини НОМЕР_1 від 24.11.2025 року та від 04.02.2026 року, а також довідками про заробітну плату від 18.11.2025 року №278/ФЕС та від 28.01.2026 року №435/ФЕС. 
За час розгляду справи представник відповідача посилався на те, що згідно телеграми тимчасово виконуючого обов`язки начальника штабу - заступника командувача Сухопутних віи?ськ Зброи?них Сил Украі?ни від 15.07.2025 року №116/14/66296 Віи?ськовіи? частині НОМЕР_1 було доручено врахувати під час виплати додатковоі? винагороди з 01.07.2025 року те, що термін «інтенсивна підготовка» в Порядку №260 та Переліку №1475/дск необхідно вважати складовою частиною терміну «колективна підготовка у складі віи?ськових частин (підрозділів) у ході відновлення боєздатності (формування віи?ськових частин (підрозділів))». Таким чином, враховуючи, що Порядком №260 не передбачено виплат на період діі? воєнного стану додатковоі? винагороди віи?ськовослужбовцям, які виконують бои?ові (спеціальні) завдання згідно з бои?овими наказами (розпорядженнями) з колективноі? підготовки у складі віи?ськових частин (підрозділів) у ході відновлення боєздатності (формування віи?ськових частин (підрозділів)), Віи?ськовою частиною НОМЕР_1 з 01.07.2025 було зупинено здіи?снення нарахувань та виплат додатковоі? винагороди за виконання віи?ськовослужбовцями Віи?ськовоі? частини НОМЕР_1 вищевказаних завдань. Оскільки, завдання з колективноі? підготовки у складі віи?ськових частин (підрозділів) у ході відновлення боєздатності (формування віи?ськових частин (підрозділів)) не визначались Віи?ськовіи? частині НОМЕР_1 , підстави для виплати позивачу додатковоі? винагороди із розрахунку 30 000 грн. з 01.07.2025 року відсутні.
Вважаючи протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати за спірний період у повному обсязі додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ №168 від 28.02.2022 року, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.
Під час перевірки правомірності дій відповідача, як суб`єкта владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, які повною мірою відображають принципи адміністративної процедури.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 2 та ст. 8 КАС України однією із засад адміністративного судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Дослідивши адміністративний позов, відзив, відповідь на відзив та інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.
Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби закріплено у Законі України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 року (далі – Закон України №2232-XII).
Згідно ст.1 Закону України №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Згідно ст. 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII від 20.12.1991 року (далі – Закон України №2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
За ч.1 ст.9 Закону України №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. 
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (ст. 10 Закону України №2011-XII).
Відповідно до ч.4 ст.9 Закону України №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Згідно п. 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704 від 30.08.2017 (далі – постанова №704) грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (п.3 постанови №704).
Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 з 5:30 24 лютого 2022 року був введений воєнний стан, який продовжує свою дію й по теперішній час.
Постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 року №168 (далі - Постанова №168) установлено, що на період дії воєнного стану для військовослужбовців передбачена виплата додаткової винагороди.
Відповідно до положень абз.3 п.1-1 Постанови №168 (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), установлено, що військовослужбовцям, які здійснюють бойові (спеціальні) завдання у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 30 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань.
Пунктом 2-1 Постанови №168 (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що міністерства та державні органи за погодженням з Міністерством фінансів та Міністерством економіки визначають:
порядок, умови і розміри виплати додаткової винагороди особам, зазначеним у пункті 1 цієї постанови;
особливості виплати додаткової винагороди та винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду) особам, зазначеним у пункті 1-1 цієї постанови, та додаткової винагороди особам, зазначеним у пункті 1-2 цієї постанови, у тому числі в частині встановлення переліку бойових (спеціальних) завдань та заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, для здійснення такої виплати, з урахуванням завдань, покладених на Збройні Сили, Службу безпеки, Службу зовнішньої розвідки, Головне управління розвідки Міністерства оборони, Національну гвардію, Державну прикордонну службу, Управління державної охорони, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації, Державну спеціальну службу транспорту;
порядок і умови виплати одноразової грошової допомоги та одноразової винагороди.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначає «Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260 (далі - Порядок №260).
Пунктом 2 розділу І Порядку №260 встановлено, що грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; винагорода за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду); премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту, винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду)), а також додаткова винагорода та одноразова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.
Згідно п.3 розділу І Порядку №260 підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).
Відповідно до вимог п.8 розділу I Порядку №260 грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника).
Відповідно до п.17 розділу І Порядку №260, на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
Особливості виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану врегульовані розділом XXXIV Порядку №260.
Відповідно до п.2 розділу ХХХІV Порядку №260 на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах, зокрема: 30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань): з інтенсивної підготовки для ведення воєнних (бойових) дій у складі військових частин (підрозділів), включених до складу резерву Головнокомандувача Збройних Сил України сил оборони держави.
Згідно п.4 розділу XXXIV Порядку №260 підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи), у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі, з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Відповідно до п.10 розділу XXXIV Порядку №260 накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.
Як було встановлено судом під час розгляду справи, у період до липня 2025 року позивач отримував додаткову винагороду згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану в розмірі 30000 грн як військовослужбовець, який виконує бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань) з інтенсивної підготовки для ведення воєнних (бойових) дій у складі військових частин (підрозділів), включених до складу резерву Головнокомандувача Збройних Сил України сил оборони держави, як це передбачено п.2 розділу XXXIV Порядку №260.
Водночас, починаючи з липня 2025 року позивачу перестала нараховуватись додаткова винагорода у розмірі 30 000 грн., що підтверджується довідками про заробітну плату від 18.11.2025 року №278/ФЕС та від 28.01.2026 року №435/ФЕС, незважаючи на продовження виконання позивачем бойових (спеціальних) завдань у зв`язку із здійсненням інтенсивної підготовки. 
Відповідач у листах від 24.11.2025 року та від 04.02.2026 року зазначив, що позивач виконував бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими розпорядженнями з інтенсивної підготовки віи?ськових фахівців для ведення воєнних (бои?ових) діи? у складі Військової частини НОМЕР_1 у наступні періоди: з 01.07.2025 року по 06.07.2025 року, з 13.07.2025 року по 31.07.2025 року, з 01.08.2025 року по 22.08.2025 року, з 25.08.2025 року по 31.08.2025 року, з 01.09.2025 року по 15.09.2025 року, з 01.10.2025 року по 31.10.2025 року, з 01.11.2025 року по 09.11.2025 року, з 24.11.2025 року по 30.11.2025 року, з 01.12.2025 року по 24.12.2025 року.
При цьому, єдиною підставою для невиплати коштів відповідач зазначає клопотання Головнокомандувача ЗСУ та наступне рішення Міністра оборони України щодо прирівнювання терміну «інтенсивна підготовка» до «колективної підготовки», за яку виплата винагороди не передбачена.
Оцінюючи обґрунтованість припинення виплати додаткової винагороди позивачу, суд зазначає, що згідно ст.9-2 Закону №2011-XII та Постанови №168, умови та розміри виплати додаткової винагороди встановлюються саме Кабінетом Міністрів України. На переконання суду, Порядок №260, затверджений Наказом МОУ, є підзаконним актом, який деталізує механізм виплат, але не може звужувати зміст норм, встановлених Урядом, або вводити обмеження, не передбачені законодавчими актами.
У даному випадку, п.2 розділу XXXIV Порядку №260 містить чітку та імперативну норму: військовослужбовцям, які виконують завдання з інтенсивної підготовки у складі частин резерву Головнокомандувача ЗСУ, виплачується винагорода у розмірі 30 000,00 грн.
Виплата додаткової винагороди позивачу припинена на підставі рішення Міністра оборони України від 14.07.2025 року, доведеного телеграмою начальника штабу заступника командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 15.07.2025 року, та в якій зазначено про застосування з 01.07.2025 року.
Водночас, зазначеним рішенням Міністра оборони України не вносились зміни до Порядку №260 в частині зміни підстав для виплати додаткової винагороди у розмірі 30000,00 грн. військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань) з інтенсивної підготовки для ведення воєнних (бойових) дій у складі військових частин (підрозділів), включених до складу резерву Головнокомандувача Збройних Сил України сил оборони держави.
Відповідно до вимог розділу 8 Положення «Про Міністерство оборони України» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №671, Міноборони в межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України видає накази, здійснює контроль за їх виконанням. Нормативно-правові акти Міноборони підлягають державній реєстрації в установленому законодавством порядку.
Відповідно до вимог пункту 3 статті 42 Закону України «Про правотворчу діяльність», зміни до нормативно-правового акта вносяться шляхом прийняття (видання) нормативно-правового акта такої самої юридичної сили, якщо інше не передбачено Конституцією України та (або) законом.
Згідно п. 4 статті 42 Закону України «Про правотворчу діяльність» зміни, що вносяться до нормативно-правового акта, змінюють норми права такого нормативно-правового акта в момент набрання чинності нормативно-правовим актом (відповідної норми права), яким вносяться такі зміни. Посилання на норму права, до якої внесені зміни, має містити вказівку на чинний нормативно-правовий акт, який змінив її останнім.
Враховуючи викладене, на момент розгляду даного спору по суті матеріали справи не містять доказів того, що Міністром оборони України не приймалось рішення про припинення виплати додаткової винагороди за виконання бойових (спеціальних) завдань з інтенсивної підготовки у визначений законодавством України спосіб, та не вносились зміни до відповідних нормативно-правових актів в установленому порядку.
На думку суду, рішення Міністра оборони України від 14.07.2025 року, на яке посилається відповідач як на підставу припинення виплати, не є окремим рішенням Міністра оборони України в розумінні вищезазначених нормативно-правових актів України, прийнятим та оформленим відповідно до вимог законодавства України.
Враховуючи викладене, рішення Міністра оборони України від 14.07.2025 року та телеграма, якою вищевказане рішення доведене до виконання, не є нормативно-правовими актами та не можуть змінювати або обмежувати норми постанови Кабінету Міністрів України №168, а тому вказані доводи відповідача є необґрунтованими.
Крім того, на думку суду, рішення Міністра оборони України або клопотання Головнокомандувача ЗСУ про «зміну тлумачення» поняття «інтенсивна підготовка» шляхом прирівнювання його до інших термінів (колективної підготовки) є внутрішньовідомчими розпорядчими актами. Такі рішення мають внутрішній організаційний характер і не можуть змінювати правове регулювання, встановлене нормативно-правовим актом. Більше того, за своєю правовою природою такі доповідні записки чи телеграми не є «окремим рішенням Міністра оборони України» в розумінні п.17 розділу І Порядку №260, оскільки вказана норма дозволяє встановлювати порядок виплати вже існуючих видів забезпечення, а не скасовувати чи обмежувати права військовослужбовців на виплати, що прямо передбачені іншими розділами цього ж Порядку та Постановою №168.
З цього приводу суд зазначає, що правовідносини, які виникають в процесі реалізації встановленої державою гарантії для військовослужбовців та деяких інших осіб на отримання належного їм розміру грошового забезпечення, будуються на принципі юридичної визначеності. Зазначений принцип не дозволяє державі посилатися на відсутність певного нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах.
Верховний Суд у постанові від 21.11.2018 року у справі №824/166/15-а висловив правову позицію, відповідно до якої держава не може відмовляти у здійсненні особі певних виплат у разі чинності законодавчої норми, яка їх передбачає, та відповідності особи умовам, що ставляться для їх отримання.
Посилання відповідача на рішення Міністра оборони України щодо віднесення з 01.07.2025 року терміну «інтенсивна підготовка» до «колективної підготовки» суд оцінює критично з огляду на те, що таке рішення є внутрішнім відомчим актом, який не є нормативно-правовим актом вищої юридичної сили, що може змінювати чи звужувати обсяг прав і гарантій, встановлених актами Кабінету Міністрів України.
Варто також зазначити, що виплата додатковою винагородт пов`язується насамперед не з відповідною класифікацією (інтенсивна підготовка, колективна підготовка), а з фактичним характером виконуваних завдань і їх документальним підтвердженням (бойові накази, розпорядження тощо). Сама по собі зміна класифікації виду підготовки не змінює фактичного змісту виконуваних позивачем завдань, які здійснювались на підставі бойових наказів, що виключає можливість ототожнення таких завдань із звичайною навчальною чи плановою підготовкою, яка не пов`язана із забезпеченням ведення бойових дій.
Оскільки завдання з інтенсивної підготовки виконувалися позивачем на підставі діючих бойових розпоряджень, а норма Порядку №260, яка передбачає за це виплату, станом на липень-грудень 2025 року не була скасована або змінена у встановленому порядку, відмова Військовою частини НОМЕР_1 у нарахуванні додаткової винагороди є протиправною.
Відповідно до ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно частини 2 ст.73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Суд також враховує, що позивачем було надано розрахунок недоотриманої ним додаткової винагороди за період з липня по грудень 2025 року включно у розмірі 136 483,58 грн., проти якого відповідачем будь-яких зауважень не надав.
Враховуючи вищезазначені обставини суд доходить висновку, що бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 року №168 за період з 01.07.2025 по 06.07.2025, з 13.07.2025 по 31.07.2025, з 01.08.2025 по 22.08.2025, з 25.08.2025 по 31.08.2025, з 01.09.2025 по 15.09.2025, з 01.10.2025 по 31.10.2025, з 01.11.2025 по 09.11.2025, з 24.11.2025 по 30.11.2025, з 01.12.2025 по 24.12.2025 у розмірі до 30 000 грн., є протиправною.
З метою ефективного захисту порушених прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду за виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими розпорядженнями у розмірі 30 000 грн. у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань за період з 01.07.2025 по 06.07.2025, з 13.07.2025 по 31.07.2025, з 01.08.2025 по 22.08.2025, з 25.08.2025 по 31.08.2025, з 01.09.2025 по 15.09.2025, з 01.10.2025 по 31.10.2025, з 01.11.2025 по 09.11.2025, з 24.11.2025 по 30.11.2025, з 01.12.2025 по 24.12.2025 на загальну суму 136 483,58 грн.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, наступне.
Згідно ч.1 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Виходячи з необхідності відмови судом у задоволенні позовних вимог позивача, у суду відсутні підстави, передбачені ст. 139 КАС України, для стягнення на його користь судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 77, 241-246, 251, 255, 257, 258, 262, 293-295 КАС України, суд, -
ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 року №168, за виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими розпорядженнями у розмірі 30 000 грн. у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань за період з 01.07.2025 по 06.07.2025, з 13.07.2025 по 31.07.2025, з 01.08.2025 по 22.08.2025, з 25.08.2025 по 31.08.2025, з 01.09.2025 по 15.09.2025, з 01.10.2025 по 31.10.2025, з 01.11.2025 по 09.11.2025, з 24.11.2025 по 30.11.2025, з 01.12.2025 по 24.12.2025.
Зобов?язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду за виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими розпорядженнями у розмірі 30 000 грн. у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань за період з 01.07.2025 по 06.07.2025, з 13.07.2025 по 31.07.2025, з 01.08.2025 по 22.08.2025, з 25.08.2025 по 31.08.2025, з 01.09.2025 по 15.09.2025, з 01.10.2025 по 31.10.2025, з 01.11.2025 по 09.11.2025, з 24.11.2025 по 30.11.2025, з 01.12.2025 по 24.12.2025 на загальну суму 136 483,58 грн
Розподіл судових витрат не провадити.
Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII Перехідних положень КАС України.
Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України. 
Повне найменування сторін по справі:
Позивач – ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ). 
Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).

Суддя О.В. Білостоцький