ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2026 року 
м. Київ
cправа № 910/8888/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Бакуліна С.В. – головуючий, Кібенко О.Р., Студенець В.І.,
за участю секретаря судового засідання – Федорченка В.М.,
позивача – Пантя О.М.,
відповідача – Теплова В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.03.2026 (головуючий суддя – Демидова А.М., судді: Ходаківська І.П., Євсіков О.О.) та рішення Господарського суду міста Києва від 19.11.2025 (суддя Нечай О.В.)
у справі №910/8888/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія"
до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"
про стягнення 8 825 637,16 грн,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог 
1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" (далі за текстом також – ТОВ "ЖОЕК") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі за текстом також – НЕК "Укренерго") про стягнення 7 242 262,86 грн інфляційних втрат та 1 583 374,30 грн 3% річних (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог).
2. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає про неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за Типовим договором про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел від 01.07.2019 №0192-09021 (далі за текстом – договір) щодо строків оплати послуг, наданих у червні-грудні 2024 року, з огляду на що позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача інфляційні втрати та 3% річних за загальний період з 06.09.2024 по 01.09.2025.
3. Заперечуючи проти позову, відповідач стверджує, що:
(1) був вимушений оплачувати послуги щодо забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел по мірі фінансової можливості;
(2) доказів порушення НЕК "Укренерго" установленого Законом України "Про ринок електричної енергії" алгоритму розрахунків не надано;
(3) оскільки в діях відповідача відсутня вина як складовий елемент господарсько-правової відповідальності, правові підстави для застосування до НЕК "Укренерго" відповідальності за невчасну сплату коштів за договором у вигляді стягнення інфляційних втрат та 3% річних відсутні;
(4) у розрахунку позивача відсутні будь-які дані щодо періоду, за який враховані індекси інфляції, а також і сам сукупний індекс інфляції, який він врахував при здійсненні розрахунку; не по кожному місяцю наявні дані щодо дати затвердження НКРЕКП розміру вартості послуги, кінцевої дати оплати послуги.
Стислий виклад обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій
4. 01.07.2019 між ТОВ "ЖОЕК" (постачальник послуг) та НЕК "Укренерго" (замовник) було укладено типовий договір про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел №0192-09021, за умовами якого постачальник послуг на виконання спеціальних обов`язків із купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом надає замовнику послугу із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії в обсязі та на умовах, визначених цим договором.
5. Згідно з пунктом 2.1 договору вартість та порядок оплати послуги визначається відповідно до вимог Порядку купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом, затвердженого постановою НКРЕКП від 26.04.2019 №641 (далі за текстом - Порядок), у розрахунковому періоді та відповідно до фактичних обсягів купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом постачальником послуг.
6. Відповідно до підпункту 2 пункту 3.1 договору постачальник послуг зобов`язаний затверджувати вартість послуг у регулятора (НКРЕКП) відповідно до глав 11 та 12 Порядку.
7. У підпункті 4 пункту 3.3 договору сторони погодили, що замовник зобов`язаний у повному обсязі здійснювати оплату вартості послуги, розрахованої постачальником послуг та затвердженої регулятором.
8. Згідно з підпунктом 6 пункту 3 договору замовник зобов`язаний проводити оплату вартості послуг виключно у грошовій формі.
9. Пунктом 6.6 договору сторони погодили проводити обмін інформацією в рамках даного договору з використанням електронного документообігу, а для підтвердження авторства таких документів сторони забезпечують наявність кваліфікованого електронного цифрового підпису.
10. Згідно з пунктом 7.1 договору він набирає чинності з 01.07.2019 та діє до 31.12.2020.
11. Додатковою угодою від 25.12.2023 №7 продовжено строк дії договору до 31.12.2024.
12. На підставі оформлених сторонами актів приймання-передачі наданих послуг та затверджених регулятором розмірів вартості послуг за договором у період із червня 2024 року до грудня 2024 року загальна вартість послуги складає 108 297 604,46 грн, у тому числі за червень 2024 року (акт від 30.06.2024 №06) - 24 974 262,71 грн, за липень 2024 року (акт від 31.07.2024 №7) - 21 796 719,79 грн (21 841 613,14 грн з урахуванням акта коригування від 17.01.2025), за серпень 2024 року (акт від 31.08.2024 №8) - 25 501 293,25 грн, за вересень 2024 року (акт від 30.09.2024 №9) - 18 277 944,13 грн, за жовтень 2024 року (акт від 31.10.2024 №10) - 12 107 040,77 грн, за листопад 2024 року (акт від 30.11.2024 №11) - 4 780 965,00 грн, за грудень 2024 року (акт від 31.12.2024 №12) - 814 485,46 грн.
13. Відповідач здійснив часткову оплату наданих позивачем послуг, що підтверджується платіжними інструкціями від 06.09.2024 №ПУП005316 на суму 4 359 343,96 грн (липень), від 25.09.2024 №ПУП005848 на суму 460 897,34 грн (червень), від 07.10.2024 №ПУП005970 на суму 5 100 258,65 грн (серпень), від 22.10.2024 №ПУП006091 на суму 1 345 855,96 грн (червень), від 24.10.2024 №ПУП006126 на суму 186 822,79 грн (червень), від 01.11.2024 №ПУП006645 на суму 3 655 588,83 грн (вересень), від 13.11.2024 №ПУП006888 на суму 915 517,98 грн (червень), від 29.11.2024 №ПУП007304 на суму 2 421 408,15 грн (жовтень), від 25.12.2024 №ПУП007842 на суму 143 044,34 грн (червень), від 27.12.2024 №ПУП117941 на суму 956 193,00 грн (листопад), від 30.12.2024 №ПУП007967 на суму 103 025,15 грн (червень), від 31.01.2025 №ПУП008219 на суму 162 897,09 грн (грудень), від 07.02.2025 №ПУП008270 на суму 44 893,35 грн.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції
14. Господарський суд міста Києва рішенням від 19.11.2025 у справі №910/8888/25, яке Північний апеляційний господарський суд залишив без змін постановою від 24.03.2026, позов задовольнив та стягнув з НЕК "Укренерго" на користь ТОВ "ЖОЕК" інфляційні втрати в розмірі 7 242 262,86 грн, 3% річних у розмірі 1 583 374,30 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 105 907,65 грн.
15. Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив з того, що відповідач допустив порушення умов договору в частині своєчасної оплати наданих позивачем послуг за період червень - грудень 2024 року, з огляду на що вважав обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних за весь період прострочення, правильність нарахування яких встановив, перевіривши надані позивачем розрахунки.
16. У свою чергу, суд апеляційної інстанції:
(1) дослідивши долучені до матеріалів справи ТОВ "ЖОЕК" розрахунки інфляційних втрат та 3% річних, встановив, що такі містять як узагальнену інформацію щодо нарахувань, так і деталізовану, зокрема, і періоди прострочення, за які позивач здійснив нарахування інфляційних втрат, а також сукупні індекси інфляції, які позивач врахував при здійсненні розрахунку, з огляду на що відхилив доводи скаржника в цій частині за неспроможністю;
(2) дослідивши долучений до заяви про збільшення позовних вимог ТОВ "ЖОЕК" розрахунок інфляційних втрат та 3% річних за загальний період з 06.09.2024 по 01.09.2025, здійснений окремо щодо кожного акта приймання-передачі за вирахуванням здійснених відповідачем оплат, встановив, що такий розрахунок позивач здійснив стосовно заборгованості за кожний місяць, заокругливши при нарахуванні інфляційних втрат на існуючу суму боргу сукупні індекси інфляції до сотих (другим числом після коми є 0).
За здійсненим апеляційним судом розрахунком інфляційних втрат відповідно до методики Верховного Суду з заокругленням до десятих, нарахованих на суму боргу у вказані періоди, та у межах визначених позивачем періодів з 06.09.2024 по 01.09.2025, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню інфляційне збільшення в розмірі 7 242 262,86 грн, що, за висновками суду, свідчить про те, що розрахунок позивача є арифметично правильним, а здійснені ним заокруглення сукупних індексів інфляції до сотих, при тому, що другим числом після коми є 0, не вплинуло на розрахунки інфляційних втрат.
Відповідні висновки апеляційного господарського суду, що заокруглення сукупних індексів інфляції до сотих, у випадку, що другим числом після коми є 0, не впливає на правильність здійснення розрахунку інфляційних втрат, Верховний Суд залишив без змін у постанові від 23.04.2025 у справі №910/5201/24.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та її обґрунтування. Доводи інших учасників справи
17. НЕК "Укренерго" звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 19.11.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.03.2026 у справі №910/8888/25 і прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ТОВ "ЖОЕК" в повному обсязі.
18. Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження, НЕК "Укренерго" посилається на пункт 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом також – ГПК), зазначаючи, що суди попередніх інстанцій не враховали висновків Верховного Суду, викладених в постановах: 
від 23.09.2021 у справі №924/2/21, від 26.06.2020 у справі №905/21/19, щодо застосування статті 625 Цивільного кодексу України (далі за текстом – ЦК) стосовно перевірки правильності нарахування сукупного індексу інфляції; 
від 20.11.2020 у справі №910/13071/19, щодо методики розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання.
19. Доводи скаржника зводяться до того, що:
(1) суди попередніх інстанцій не врахували, що законодавство не передбачає інших джерел покриття витрат оператора системи передачі на виконання спеціальних обов`язків, окрім коштів, що надходять у складі тарифу на послуги з передачі електричної енергії та виключно у межах структури й розміру тарифу, затверджених НКРЕКП.
Накопичення заборгованості з боку учасників ринку за отримані послуги з передачі електричної енергії безпосередньо впливає на платоспроможність відповідача, так як відповідні надходження становлять єдине законне джерело фінансування його діяльності. 
За таких умов НЕК "Укренерго" позбавлене правової можливості компенсувати дефіцит коштів будь-якими іншими способами, зокрема, шляхом залучення альтернативного фінансування для виконання зобов`язань, на які прямо спрямовані тарифні кошти, з огляду на що відсутні підстави для застосування до нього відповідальності;
(2) здійснивши власні розрахунки інфляційних втрат, відповідач встановив, що нараховуючи такі, позивач застосував сукупний індекс інфляції, заокруглений не до десятих (одного знака після коми), а до десятитисячних (чотирьох знаків після коми), на підтвердження чого в ході розгляду справи відповідач наводив чіткі та детальні приклади розрахунку сукупних індексів інфляції, які підтверджують неправильність дій позивача, які полягали у незастосуванні, всупереч усталеній судовій практиці та економічній природі такого показника, заокруглення сукупного індексу інфляції до десятих.
Незважаючи на це (здійснення позивачем розрахунку інфляційних втрат з порушенням методики нарахувань), суди попередніх інстанцій задовольнили позовні вимоги в частині нарахованих до стягнення інфляційних втрат.
Апеляційний суд зазначені доводи та розрахунки відповідача належним чином не спростовав та фактично залишив поза увагою, обмежившись лише наведенням розмірів індексів інфляції, встановлених Національним банком України, за кожний окремий місяць, та формальним твердженням про нібито правильність розрахунків сукупних індексів інфляції, здійснених позивачем. 
Будь-яких прикладів розрахунків сукупних індексів інфляції текст оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції не містить;
(3) також відповідач звертав увагу суду на порушення позивачем при здійсненні відповідного розрахунку методики розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення.
Натомість суд апеляційної інстанції взагалі не надав оцінки наведеним твердженням відповідача, в описовій частині постанови відсутні будь-які дані щодо аналізу зазначених доводів, мотивів їх відхилення чи спростування, що свідчить про неповне з`ясування обставин справи та порушення вимог щодо належної вмотивованості судового рішення.
20. ТОВ "ЖОЕК" подало відзив на касаційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, оскаржувані рішення судів – без змін.
21. Заперечення позивача зводяться, зокрема, до того, що суд апеляційної інстанції дослідив питання правильності нарахування інфляційних втрат та 3% річних, тоді як скаржник під час розгляду цієї справи контррозрахунку не надав.
Позиція Верховного Суду 
22. Верховний Суд неодноразово зазначав про те, що касаційне провадження у справах залежить виключно від доводів та вимог касаційної скарги, наведених скаржником, і які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
23. При цьому сам скаржник у касаційній скарзі з огляду на принцип диспозитивності визначає підстави, вимоги та межі касаційного оскарження, а тому тягар доказування наявності підстав для касаційного оскарження, передбачених частиною другою статті 287 ГПК, покладається на скаржника.
24. Суд, забезпечуючи реалізацію основних засад господарського судочинства, закріплених у частині третій статті 2 ГПК, зокрема, ураховуючи принципи рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін, та дотримуючись принципу верховенства права, на підставі встановлених фактичних обставин здійснює перевірку застосування судом норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
25. Предметом касаційного перегляду у цій справі є рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних та постанова апеляційного суду, якою останній залишив вказане рішення без змін.
26. Оскаржуючи вказані рішення судів попередніх інстанцій, скаржник за текстом касаційної скарги, серед іншого, наголошує на відсутності підстав для застосування до нього відповідальності за невчасну сплату коштів за договором у вигляді стягнення інфляційних втрат та 3% річних, зокрема, через неможливість компенсувати дефіцит коштів, у тому числі, шляхом залучення альтернативного фінансування для виконання зобов`язань, на які прямо спрямовані тарифні кошти, зазначаючи, що: (1) законодавство не передбачає інших джерел покриття витрат оператора системи передачі на виконання спеціальних обов`язків, окрім коштів, що надходять у складі тарифу на послуги з передачі електричної енергії та виключно у межах структури й розміру тарифу, затверджених НКРЕКП; (2) накопичення заборгованості з боку учасників ринку за отримані послуги з передачі електричної енергії безпосередньо впливає на платоспроможність відповідача, так як відповідні надходження становлять єдине законне джерело фінансування його діяльності. 
27. Водночас у межах визначеної підстави касаційного оскарження (пункт 1 частини другої статті 287 ГПК) скаржник жодним чином не спростовує висновки судів попередніх інстанцій, які вважали обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних з огляду на встановлений факт невиконання/прострочення виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором (систематичного порушення відповідачем строків виконання зобов`язань з оплати послуг за червень-грудень 2024 року, нездійснення дотепер у повному обсязі оплати за серпень-листопад 2024 року).
28. Як не спростовує і висновків судів, наведених у контексті відхилення його (скаржника) доводів про те, що оплата вартості послуг позивача із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за спірний період можлива лише у разі включення відповідних витрат до структури тарифу зі сторони НКРЕКП як регулятора ринку електричної енергії, і зазначені об`єктивні причини унеможливили вчасне виконання відповідачем своїх зобов`язань, у частині того, що: (1) пункт 3.3 договору чітко узгоджує порядок оплати наданих послуг за відповідним актом, який складається з урахуванням відповідного розрахунку, який і було підписано сторонами без зауважень, і який, відповідно, є належним та допустимим доказом на підтвердження надання позивачем та прийняття відповідачем визначеного актом обсягу послуг та їх вартості, а отже є належними доказами виникнення у відповідача чітко обумовленого грошового зобов`язання з оплати наданих послуг у сумах, узгоджених у вказаних актах, і в обумовлені договором та статтею 530 ЦК строки; (2) умови договору, норми Порядку та постанови НКРЕКП не ставлять у залежність своєчасність здійснення замовником оплати за отримані послуги від включення відповідних витрат до структури тарифу зі сторони Регулятора.
29. Наведені в розділі "Обґрунтування касаційної скарги" доводи з посиланням на відповідне нормативне обґрунтування, у межах яких (доводів) скаржник фактично намагається довести безпідставність заявлення позивачем вимог про стягнення інфляційних втрат та 3% річних через відсутність підстав для застосування до відповідача відповідальності у вигляді відповідних нарахувань, зокрема, через неможливість останнього компенсувати дефіцит коштів, у тому числі, шляхом залучення альтернативного фінансування для виконання зобов`язань, на які прямо спрямовані тарифні кошти, не охоплюються визначеною скаржником підставою касаційного оскарження (пункт 1 частини другої статті 287 ГПК), а також не обґрунтовані належним чином іншими підставами касаційного оскарження, передбаченими пунктами 2-4 частини другої статті 287 ГПК, а отже знаходяться поза межами поставлених перед Верховним Судом питань у межах цієї справи, що, в свою чергу, позбавляє Суд можливості відреагувати на доводи скаржника в цій частині.
30. Водночас у межах визначеної підстави касаційного оскарження доводи скаржника зводяться до незгоди зі здійсненим позивачем розрахунком інфляційних втрат, обґрунтовуючи які (заперечення), останній стверджує, що при здійсненні розрахунку інфляційних втрат позивач:
(1) застосував сукупний індекс інфляції, заокруглений не до десятих (одного знака після коми), а до десятитисячних (чотирьох знаків після коми); 
(2) здійснив нарахування за періоди, що становлять менше 15 календарних днів (за неповний місяць прострочення).
31. У контексті таких доводів скаржник наголошує, що суди попередніх інстанцій не врахували правових висновків Верховного Суду щодо (1) перевірки правильності нарахування сукупного індексу інфляції; (2) методики розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання, внаслідок чого помилково задовольнили позовні вимоги в частині нарахованих до стягнення інфляційних втрат, хоч такі були нараховані із порушенням методики нарахувань.
32. Суд вважає такі доводи безпідставними та необґрунтованими з огляду на таке.
33. У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду (далі за текстом також – об`єднана палата) від 06.06.2020 у справі №905/21/19, на яку в межах визначеної підстави касаційного оскарження (пункт 1 частини другої статті 287 ГПК) покликається скаржник, аналізуючи, зокрема, приписи частини другої статті 625 ЦК, статей 1, 2, 3 Закон України "Про індексацію грошових доходів населення", пунктів 1, 4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, Методики розрахунку базового індексу споживчих цін, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 27.07.2007 №265, об`єднана палата зазначила про застосування при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку з простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, норм вже згаданих Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", Порядку проведення індексації грошових доходів населення і Методики розрахунку базового індексу споживчих цін.
34. Крім цього об`єднана палата виснувала, що:
"У судовій практиці часто виникають проблеми із застосуванням механізму розрахунку інфляційних збитків у випадку часткового помісячного погашення суми основного боргу. З огляду на таке, касаційний суд вважає за доцільне роз`яснити, що при зменшенні суми боргу у конкретному місяці "А" на певну суму (до прикладу 100 грн.), до уваги приймається сума боргу на початок розрахункового періоду "Х", помножена на індекс інфляції у цьому місяці (до прикладу " і-1"), і від зазначеного добутку необхідно віднімати суму погашення (100 грн.) Отже, у математичному викладі це можна відобразити такою формулою:
"Х" * "і-1" - 100 грн. = "ЗБ",
де "Х" - залишок боргу на початок розрахункового періоду, "і-1" - офіційно встановлений індекс інфляції у розрахунковому місяці та 100 грн. - умовна сума погашення боргу у цьому місяці, а "ЗБ" - залишок основного боргу з інфляційною складовою за цей місяць (вартість грошей з урахуванням інфляції у цьому місяці та часткового погашення боргу у цьому ж місяці).
А за наступний місяць базовою сумою для розрахунку індексу інфляції буде залишок боргу разом з інфляційною складовою за попередній місяць ("ЗБ" відповідно до наведеної формули), який перемножується на індекс інфляції за цей місяць, а від зазначеного добутку має відніматися сума погашення боржником своєї заборгованості у поточному місяці (якщо таке погашення відбувалося).
У випадку якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду ("ЗБ") перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу та ділиться на 100%.
Для відокремлення інфляційних збитків за певний період від основної заборгованості, від остаточного розрахунку основного боргу з інфляційною складовою, проведеного із застосуванням такої послідовності, необхідно відняти основний борг, який залишився непогашеним на кінець розрахункового періоду.".
35. У вказаній постанові від 06.06.2020 у справі №905/21/19 об`єднана палата окремо зазначила, що не погоджується з правильністю визначення судами попередніх інстанцій величини приросту індексу споживчих цін (сукупного індексу інфляції), який має заокруглюватися до десяткового числа після коми.
36. У постанові від 23.09.2021 у справі №924/2/21, на яку скаржник посилається в аспекті визначеної ним підстави касаційного оскарження, Верховний Суд також не погодився з правильністю визначення судами попередніх інстанцій величини приросту індексу споживчих цін (сукупного індексу інфляції), який має заокруглюватися до десяткового числа після коми.
Серед іншого, Верховний Суд зауважив, що за період з червня до жовтня 2019 року сукупний індекс інфляції складає 100%, а не 99,99% (як визначено в мотивувальній частині рішення суду першої інстанції), а за період із травня до жовтня 2020 року при заокруглюванні до десяткового числа після коми сукупний індекс інфляції має визначатись як 101,2%, а не 101,19%, оскільки саме так визначаються місячні та річні індекси споживчих цін Державним комітетом статистики України.
37. Задовольняючи позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат за весь період прострочення, суд першої інстанції у цій справі, перевіривши надані позивачем розрахунки, встановив правильність здійснених нарахувань.
38. У свою чергу, суд апеляційної інстанції у межах відповідних заперечень відповідача, дослідивши долучені до матеріалів справи ТОВ "ЖОЕК" розрахунки інфляційних втрат та 3% річних, встановив, що такі містять як узагальнену інформацію щодо нарахувань, так і деталізовану, зокрема і періоди прострочення, за які позивач здійснив нарахування інфляційних втрат, а також сукупні індекси інфляції, які позивач врахував при здійсненні розрахунку, відхиливши доводи скаржника в цій частині за неспроможністю.
39. Так, дослідивши долучений до заяви про збільшення позовних вимог ТОВ "ЖОЕК" розрахунок інфляційних втрат та 3% річних за загальний період з 06.09.2024 по 01.09.2025, здійснений окремо щодо кожного акта приймання-передачі за вирахуванням здійснених відповідачем оплат, встановив, що такий розрахунок позивач здійснив стосовно заборгованості за кожний місяць, заокругливши при нарахуванні інфляційних втрат на існуючу суму боргу сукупні індекси інфляції до сотих (другим числом після коми є 0), а саме:
за вересень 2024 року застосовано сукупний індекс інфляції 101,50;
за жовтень 2024 року застосовано сукупний індекс інфляції 101,80;
за листопад 2024 року застосовано сукупний індекс інфляції 101,90;
за грудень 2024 року застосовано сукупний індекс інфляції 101,40;
за січень 2025 року застосовано сукупний індекс інфляції 101,20;
за лютий 2025 року застосовано сукупний індекс інфляції 100,80;
за березень 2025 року застосовано сукупний індекс інфляції 101,50;
за квітень 2025 року застосовано сукупний індекс інфляції 100,70;
за травень 2025 року застосовано сукупний індекс інфляції 101,30;
за червень 2025 року застосовано сукупний індекс інфляції 100,80;
за липень 2025 року застосовано сукупний індекс інфляції 99,80;
за серпень 2025 року застосовано сукупний індекс інфляції 99,80.
40. За здійсненим апеляційним судом розрахунком інфляційних втрат відповідно до методики Верховного Суду з заокругленням до десятих, нарахованих на суму боргу у вказані періоди, та у межах визначених позивачем періодів з 06.09.2024 по 01.09.2025, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню інфляційне збільшення в розмірі 7 242 262,86 грн, що, за висновками суду, свідчить про те, що розрахунок позивача є арифметично правильним, а здійснені ним заокруглення сукупних індексів інфляції до сотих, при тому що другим числом після коми є 0, не вплинуло на розрахунки інфляційних втрат, що скаржник за текстом касаційної скарги в межах визначеної ним підстави касаційного оскарження, зокрема, з посиланням на правові висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 23.09.2021 у справі №924/2/21, від 26.06.2020 у справі №905/21/19, жодним чином не спростовує.
41. Як не спростовує і правомірність врахуванням судом апеляційної інстанції в цій частині позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 23.04.2025 у справі №910/5201/24, стосовно того, що здійснення при розрахунку інфляційних втрат заокруглення до сотих, при тому що другим числом після коми визначено "0", ніяк не впливає на правильність проведеного нарахування інфляційних втрат.
42. Тоді як скаржник у межах визначеної ним підстави касаційного оскарження, не спростовуючи відповідні висновки суду апеляційної інстанції, продовжує наполягати на застосуванні позивачем при здійсненні розрахунку інфляційних втрат сукупного індексу інфляції, заокругленого не до десятих (одного знака після коми), а до десятитисячних (чотирьох знаків після коми), на підтвердження чого за текстом касаційної скарги наводить лише приклад розрахунку інфляційних втрат, як вказує скаржник, за червень 2024 року, нарахованих позивачем на суму заборгованості 9 578 037,29 грн із застосуванням сукупного індексу інфляції 103,3266 (інфляційне збільшення за листопад, грудень 2024 року) та на суму 9 331 967,80 грн із застосуванням сукупного індексу інфляції 102,0096 (інфляційне збільшення за січень, лютий 2025 року, а також приклад здійсненого ним розрахунку із застосування індексу інфляції 103,3 та 102,0 відповідно, в межах яких (прикладів) жодним чином не спростовує правильність розрахунку позивача, який останній, як встановив апеляційний суд, здійснив окремо щодо кожного акта приймання-передачі за вирахуванням здійснених відповідачем оплат (стосовно заборгованості за кожний місяць), заокругливши при нарахуванні інфляційних втрат на існуючу суму боргу сукупні індекси інфляції до сотих (другим числом після коми є 0).
43. При цьому Суд враховує, що відповідні приклади, в тому числі, здійсненого скаржником розрахунку інфляційних втрат, останній фактично наводить безвідносно до здійсненого позивачем розрахунку в цілому, перевіривши який, суди встановили правильність здійснених позивачем нарахувань (вважали розрахунок позивача арифметично правильним), тоді як наведені скаржником приклади відповідного розрахунку (виокремлені з нього нарахування) не можуть вважатись контррозрахунком, який протиставляє або перевіряє інший розрахунок (в цьому випадку розрахунок позивача), відповідно, розрахунок, який доводить неправильність (помилковість) здійсненого позивачем та судами розрахунку інфляційних втрат, зокрема, через застосоване закруглення сукупних індексів інфляції до сотих, при тому що другим числом після коми є 0.
44. Вказуючи про те, що такі висновки суду апеляційної інстанції повністю суперечать даним, наведеним у таблиці, та фактичним нарахуванням інфляційних втрат, що свідчить про їх необґрунтованість та передчасність, скаржник не конкретизує яким саме даним, наведеним в якій саме таблиці, суперечать такі висновки суду апеляційної інстанції, відповідно, в межах таких тверджень не доводить їх необґрунтованість та передчасність.
45. Посилання скаржника на відсутність в тексті постанови апеляційного суду будь-яких прикладів розрахунків сукупних індексів інфляції, за наведеного, а саме недоведення скаржником в межах визначеної ним підстави касаційного оскарження неправильності (помилковості) здійсненого позивачем та судами розрахунку інфляційних втрат, не можуть бути підставою для скасування відповідного рішення суду апеляційної інстанції, з огляду на те, що вважаючи, що останній обмежився лише наведенням розмірів індексів інфляції, встановлених Національним банком України, за кожний окремий місяць, та формальним твердженням про нібито правильність розрахунків сукупних індексів інфляції, здійснених позивачем, скаржник не просовує правомірність застосування при здійсненні розрахунку інфляційних втрат саме таких розмірів індексів інфляції за кожний окремий місяць.
46. Заперечуючи правильність здійсненого позивачем розрахунку інфляційних втрат, скаржник у межах визначеної ним підстави касаційного оскарження (пункт 1 частини другої статті 287 ГПК) також стверджує про неврахування суми попередніх інстанції правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19, щодо методики розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання.
47. Наголошує, що в указаній постанові об`єднана палата роз`яснила, що:
"сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.
Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.
Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:
- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;
- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.".
48. Тоді як у цій справі, як стверджує скаржник, суди попередніх інстанцій не врахували, що позивач здійснив нарахування інфляційних втрат за періоди, що становлять менше 15 календарних днів, на підтвердження чого за текстом касаційної скарги навів приклад відповідних нарахувань за липень 2024 року: сума боргу - 7 698 368 42 грн, кількість днів прострочення – 12, інфляційні нарахування – 115 475, 53 грн, який (приклад), як зазначав Суд раніше в цій постанові, не може вважатись контррозрахунком, який протиставляє або перевіряє інший розрахунок (в цьому випадку розрахунок позивача), відповідно розрахунком, у межах якого скаржник може довести неправильність (помилковість) здійсненого позивачем розрахунку інфляційних втрат, а саме здійснення ним нарахування за періоди, що становлять менше 15 календарних днів, зокрема з огляду на те, що такий (приклад) визначає лише період прострочення в 12 днів, але не дозволяє встановити дати початку та закінчення такого періоду прострочення.
49. Крім цього Суд звертає увагу на те, що у постанові від 17.10.2023 у справі №921/460/22 Верховний Суд у межах визначеної скаржником підстави касаційного оскарження (пункт 1 частини другої статті 287 ГПК) з посиланням а неврахування правової позиції, викладеної, в постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19, зауважив, що викладені в цій постанові висновки підлягають застосуванню в разі повного погашення боргу, що припадає на неповний місяць (з 1 до 15 числа відповідного місяця), а також у разі виникнення боргу в неповному місяці (якщо строк виконання грошового зобов`язання припадає з 16 до 31 числа відповідного місяця). За таких обставин інфляційна складова боргу не нараховується.
Якщо ж у конкретному місяці сума боргу зменшується лише частково (на певну суму), і надалі борг продовжує існувати, підстави для ненарахування інфляції за цей місяць відсутні. Зворотне означало б, що боржник, який щомісяця з 1 до 15 числа формально сплачує кредитору частину боргу (яка може бути незначною порівняно із загальною сумою боргу), повністю звільняється від обов`язку сплати інфляційних втрат з їх виключенням зі складу грошового зобов`язання (пункти 48, 49).
50. Тоді як, стверджуючи про здійснення позивачем нарахування інфляційних втрат за періоди, що ставлять менше 15 календарних днів, скаржник за текстом касаційної скарги наводить лише виокремлений приклад відповідного нарахування за липень 2024 із зазначенням, що кількість днів прострочення складає 12, проте не доводить, що такий період нарахування обумовлений повним погашенням боргу, що припадає на неповний місяць, або виникнення боргу в неповному місяці, а не лише частковим зменшенням суми боргу в конкретному місяці (на певну суму), при якому (зменшенні) борг продовжує існувати.
51. За недоведення скаржником, зокрема, шляхом надання контррозрахунку заявлених позивачем до стягнення інфляційних втрат як розрахунку, який протиставляє або перевіряє в цілому інший розрахунок (в цьому випадку розрахунок позивача), в межах якого суди попередніх інстанцій, перевіряючи правильність здійснених позивачем нарахувань, могли встановити обґрунтованість наведених скаржником заперечень щодо такого розрахунку, а саме, здійснення нарахування за періоди, що становлять менше 15 календарних днів, відсутність у тексті постанови апеляційного суду окремої оцінки відповідних доводів скаржника, на що вказує скаржник, не свідчить про те, що здійснюючи перевірку наданого позивачем розрахунку інфляційних втрат, суди попередніх інстанції, в тому числі суд апеляційної інстанції, не здійснили таку (перевірку) в аспекті періодів відповідного прострочення, зокрема з огляду на те, що дослідивши долучені до матеріалів справи ТОВ "ЖОЕК" розрахунки інфляційних втрат, апеляційний суд встановив, що такі містять як узагальнену інформацію щодо нарахувань, так і деталізовану, зокрема і періоди прострочення, за які позивач здійснив нарахування інфляційних втрат.
52. З огляду на зазначене, Суд вважає безпідставними та необґрунтованими вимоги скаржника про скасування рішень судів про задоволення позовних вимог щодо стягнення інфляційних втрат, так як скаржник за текстом касаційної скарги в аспекті визначеної ним підстави касаційного оскарження не довів неправильність (помилковість) здійсненого позивачем розрахунку.
53. При цьому Суд враховує, що як у випадку з доводами скаржника, в межах яких останній поза межами визначеної ним підстави касаційного оскарження намагався довести безпідставність заявлення позивачем вимог про стягнення інфляційних втрат та 3% річних через відсутність підстав для застосування до відповідача відповідальності у вигляді відповідних нарахувань, оскаржуючи рішення судів попередніх інстанцій (у тому числі в частині стягнення 3% у визначеному за розрахунком позивача розмірі, який (розрахунок) суди вважали арифметично правильним), скаржник за текстом касаційної скарги в межах визначеної ним підстави касаційного оскарження (пункт 1 частини другої статті 287 ГПК) не доводить неправильність (помилковість) такого розрахунку 3% річних, зокрема, заявляючи в прохальній частині касаційної скарги про скасування рішень судів в повному обсязі, тобто й у частині стягнення 3% річних, скаржник такі вимоги за текстом касаційної скарги взагалі не обґрунтовує.
54. З огляду на зазначене, Суд вважає безпідставними та необґрунтованими вимоги скаржника про скасування рішень судів у частині стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних з ухваленням нового рішення про відмову в їх задоволені, так як скаржник за текстом касаційної скарги: (1) доводи в частині відсутності підстав для застосування відповідальності у вигляді відповідних нарахувань наводить поза межами визначеної ним підстави касаційного оскарження; (2) в межах визначеної підстави касаційного оскарження не доводить неправильність (помилковість) здійсненого позивачем розрахунку інфляційних втрат; (3) правомірність нарахування та заявленням до стягнення 3% річних взагалі не спростовує.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
55. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
56. Згідно із статтею 309 ГПК суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
57. За результатами касаційного перегляду Верховний Суд не встановив неправильного застосування судами норм матеріального чи порушення норм процесуального права. Оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій прийняті за результатами повного, всебічного та об`єктивного дослідження обставин справи і підстав для їх зміни чи скасування, за мотивів наведених у касаційній скарзі, Верховний Суд не вбачає.
Розподіл судових витрат 
58. За загальним правилом статті 129 ГПК у зв`язку із відмовою у задоволенні касаційної скарги, судовий збір за її подання покладається на скаржника.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В :
1.Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" залишити без задоволення
2.Постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.03.2026 та рішення Господарського суду міста Києва від 19.11.2025 у справі №910/8888/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий С.В. Бакуліна

Судді О.Р Кібенко 

В.І. Студенець