Справа № 521/290/26
Номер провадження № 2/521/2766/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 травня 2026 року
Хаджибейський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Бобуйка І.А. 
секретаря судового засідання – Литвиненко А.Г., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні по суті в приміщенні суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ), третя особа: Відділ забезпечення діяльності органу опіки та піклування в особі Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради (адреса місцезнаходження: м. Одеса, вул. Євгенія Танцюри, буд. 22) про припинення стягнення аліментів, -
В С Т А Н О В И В:

 
12.01.2026 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне: 20 червня 2019 року Малиновським районним судом м. Одеси було ухвалено рішення у справі №521/19914/18 (провадження №2/521/1148/19), яким: визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю — ОСОБА_2 ; стягнуто з позивача аліменти на утримання дитини. Дитина починаючи з кінця 2022 року проживає разом з батьком. 
12.01.2026 року автоматизованою системою розподілу справ між суддями матеріали справи передано судді Бобуйку І.А. 
27.01.2026 року ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси відкрито провадження по вищезазначеній справі. 
24.03.2026 року представник позивача подав заяву про залишення без розгляду позовної вимоги про визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Продовжити розгляд справи в частині позовної вимоги про припинення стягнення аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20 червня 2019 року по справі №521/19914/18.
Ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси заяву представника позивача було задоволено, позовну вимогу про визначення місця проживання дитини – залишено без розгляду, продовжено розгляд справи у частині позовної вимоги про припинення стягнення аліментів. 
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в своїй заяві просив провести розгляд справи за його відсутності.
Інші учасники в судове засідання не з`явились, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялись шляхом направлення судових повісток, про причини неявки суд не повідомили.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain).
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).
Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.
У разі зміни позивачем предмета або підстави позову, зміни розміру позовних вимог суд відкладає судовий розгляд для повідомлення про це відповідача.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає за потрібне задовольнити позов, з огляду на наступне. 
Судом встановлено, що у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спільна дитина ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 09.11.2010 року видане Першим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції серія НОМЕР_1 актовий запис №1069. 
20 червня 2019 року Малиновським районним судом м. Одеси було ухвалено рішення у справі №521/19914/18 (провадження №2/521/1148/19), яким: визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю — ОСОБА_2 ; стягнуто з позивача аліменти на утримання дитини, у розмірі від заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду, тобто з 26 листопада 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
06 квітня 2024 року ОСОБА_1 та його син ОСОБА_3 виїхали до Федеративної Республіки Німеччина, що підтверджується відмітками у закордонних паспортах. 
Судом встановлено, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на постійній основі проживає на території ФР Німеччини разом з його батьком ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_3 , що підтверджується довідками про офіційне підтвердження реєстрації за місцем проживання від 13.08.2025 року, що видано Консультативною службою для громадян міста Віттен 13.08.2025 року, переклад оригіналу довідок з німецької мови на українську мову здійснено Бюро перекладів Leos. 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається у 9 класі міської гімназії Рур, що знаходиться за адресою: 58452, м. Віттен, вул. Синагогенштрассе, буд. 1, термін навчання до 31.07.2030 року. Довідка видана міською гімназією Рур, середня школа І та ІІ ступеня, 58452, м. Віттен, вул. Синагогенштрассе, буд. 1, від 15.01.2026 року. Переклад оригіналу довідки з німецької мови на українську мову здійснено Бюро перекладів Leos.
Таким чином, ОСОБА_3 фактично проживає разом з батьком ОСОБА_1 та перебуває на його утриманні. Батько займається вихованням дитини та самостійно несе витрати на його утримання. 
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до положень ст.183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.
Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Водночас, ч.ч. 1-2 ст. 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.
Відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.
Припинення стягнення аліментів є можливим, зокрема, в тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини, не витрачає отримані нею аліменти на дитину, або ж у випадку, коли дитина з певного часу перебуває на утриманні іншого з батьків, з якого вже стягуються аліменти. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів. При цьому, обов`язок платника аліментів утримувати дитину не припиняється.
Припинення стягнення аліментів здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів, враховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дитини, а також з метою необґрунтованого перерахування відповідачу аліментів за той період, коли дитина з ним не проживала і знаходилась у платника аліментів, то стягнення аліментів має бути припинено з дати подання позову до суду, тобто з 12.01.2026 року. 
Подібний за змістом висновок міститься у постанові Верховного Суду від 28 червня 2023 року у справі № 186/126/21 (провадження № 61-1949св23).
Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення у справі, зокрема, з одержувачем аліментів чи з їх платником.
Верховний Суд у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16-ц) вказував про те, що аліменти, за своєю суттю - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Сімейне законодавство України не містить підстав для припинення стягнення аліментів, за рішенням суду, яке набрало законної сили, однак за аналогією права для врегулювання такого роду правовідносин можуть бути застосовані норми Цивільного процесуального кодексу України про те, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Такий спосіб захисту прав платника аліментів є ефективним.
Окрім того, як зазначено у постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі №596/826/21-ц щодо звільнення від сплати аліментів, з урахуванням предмета цієї категорії спорів (припинення стягнення аліментів на утримання дитини, звільнення від сплати заборгованості), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. Нарахування аліментів за період, коли дитина не проживала з матір`ю, суперечить цільовому призначенню аліментів, за рахунок яких утримується дитина.
Зміна фактичних обставин після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, а саме: встановлення судом факту проживання дитини з іншим з батьків, а не з тим, на чию користь стягуються аліменти, є тією істотною обставиною, яка в розумінні частини другої статті 197 Сімейного кодексу України може бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами платника аліментів. Рішення про звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами повинно також відповідати найкращим інтересам дитини.
Висновки щодо застосування указаних норм матеріального права викладені у постановах Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі № 477/1165/20, від 03 лютого 2021 року у справі № 125/2525/18, від 26 грудня 2019 року у справі № 219/6287/17, від 26 вересня 2019 року у справі № 760/32225/18, від 27 лютого 2019 року у справі № 307/1186/17.
При дослідженні матеріалів справи у їх сукупності судом об`єктивно встановлено, що неповнолітня дитина ОСОБА_3 , не проживає з матір`ю на користь якої були стягнуті аліменти з позивача - батька дитини, а проживає зі своїм батьком ОСОБА_1 та знаходиться на його утриманні.
Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
Відтак, враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, судову практику, що склалася при вирішенні аналогічних справ, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , які стягуються на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси у справі №521/19914/18 (провадження №2/521/1148/19) від 20 червня 2019 року. 
Таким чином, з огляду на викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо припинення стягнення аліментів є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача в судове засідання, в порядку ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від представника позивача, вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81,191, 223, 247, 258, 259, 263-265, 273, 280 -284 ЦПК України, ст. 179, 180-183, 197, 267-271, 273 СК України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», суд

ВИРІШИВ

Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ), третя особа: Відділ забезпечення діяльності органу опіки та піклування в особі Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради (адреса місцезнаходження: м. Одеса, вул. Євгенія Танцюри, буд. 22) про припинення стягнення аліментів – задовольнити. 
Припинити з 12.01.2026 року стягнення аліментів з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , закордонний паспорт серія: НОМЕР_2 , ІПН НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 ,) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт громадянки України № НОМЕР_4 , ІПН: НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , ) на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20 червня 2019 року у справі №521/19914/18. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його оголошення.
Позивачем рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду в загальному порядку в тридцятиденний строк.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільно-процесуальним Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

СУДДЯ: Бобуйок І.А.