Справа № 541/583/26
Номер провадження3/541/205/2026

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2026 року м. Миргород
Суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Городівський О.А., за участю секретаря судового засідання – Ніколаєнко М.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , та його захисника – адвоката Батієнка Я.І., розглянувши матеріали, які надійшли від Миргородського районного відділу поліції ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП не встановлено,
за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
в с т а н о в и в:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 592061 від 15.02.2026, 15 лютого 2026 року о 15 год 00 хв на автодорозі Любівщина-Єрки громадянин ОСОБА_1 виконуючи функції водія шляхом вчинення технічної дії для приведення т.з. в рух, керував електричним т.з., а саме двоколісним електровелосипедом JoY, потужності до 3 квТ, з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, котра не відповідала, обстановці, що склалась, від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився на місці зупинки та в медичному закладі під безперервну відео фіксацію, чим порушив п. 2.5. ПДР України – відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
ОСОБА_1 , та його захисник – адвокат Батієнко Я.І., у судовому засіданні надали фототаблицю із зображенням електровелосипеда «JoY», що належить ОСОБА_1 , а також просили закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу відповідного адміністративного правопорушення. 
Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та його захисника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. 
Завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).
Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У відповідності до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність наступає в разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з п. 2.5. ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Суд звертає увагу на те, що положеннями Правил дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, розмежовано поняття «водій» та «велосипедист». Так, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії, а велосипедистом – особа, яка керує велосипедом.
Велосипедом, у свою чергу, є транспортний засіб, крім крісел колісних, що приводиться в рух мускульною силою людини, яка знаходиться на ньому.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 592061 від 15.02.2026, громадянин ОСОБА_1 керував електричним транспортним засобом, а саме двоколісним електровелосипедом JoY, потужності до 3 квТ.
Правила дорожнього руху України не встановлюють дефініції «електричний транспортний засіб» чи «електровелосипед».
Однак, у частині першій статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» міститься визначення: електричний колісний транспортний засіб – дво- і більше колісний транспортний засіб, оснащений виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) та системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка має технічні можливості заряджатися від зовнішнього джерела електричної енергії.
Тобто, якісною характеристикою електричного транспортного засобу є не лише наявність електричного двигуна чи акумуляторної батареї, а й те, що він приводиться в рух виключно за допомогою такого двигуна чи акумуляторної батареї, а не мускульною силою людини.
З фототаблиці, наданої особою, що притягається до адміністративної відповідальності, вбачається що велосипед, яким керував ОСОБА_1 , оснащений не лише акумуляторною батареєю, але ще й педалями, тобто може приводитись у рух мускульною силою людини, яка знаходиться на ньому.
З огляду на вищезазначене, суд дійшов стійкого переконання, що даний транспортний засіб не відноситься до категорії електричних, а належить до велосипедів.
Крім того, суд зауважує, що положеннями розділу 2 Правил дорожнього руху України передбачено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.
Відповідно до п. 1.10. ПДР України, механічний транспортний засіб – транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.
Пункт 2.13. ПДР України встановлює вік осіб, яким може бути надано право керування транспортними засобами, а також поділ транспортних засобів на категорії.
Так, до категорії А1 відносяться мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт; до А – мотоцикли, у тому числі з боковим причепом, та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом 50 куб.см і більше або електродвигун потужністю 4 кВт і більше.
Отже, особа, що керує транспортним засобом, який має двигун/електродвигун потужністю менше 3кВт – не належить до механічних транспортних засобів, не потребує наявності посвідчення водія, а тому не є водієм у розумінні п. 1.10. ПДР України.
З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 у даному випадку є лише велосипедистом, а не водієм електричного транспортного засобу.
Розділом 6 Правил дорожнього руху України встановлено вимоги до велосипедистів, а стаття 127 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил дорожнього руху пішоходами, велосипедистами та особами, які керують гужовим транспортом, і погоничами тварин.
Згідно з ч.ч. 2-3 ст. 127 КУпАП, адміністративна відповідальність наступає в разі порушення правил дорожнього руху особами, які керують велосипедами, гужовим транспортом, і погоничами тварин, а також за ті самі порушення, вчинені особами, зазначеними в частинах першій або другій цієї статті, які перебувають у стані сп`яніння.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
Оцінюючи, відповідно до статті 252 КУпАП, надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, беручи до уваги, що належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 не надано, суд дійшов висновку про відсутність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому наявні підстави для закриття провадження у справі.
Керуючись ст.ст. 8, 9, 40-1, 122-4, 221, 247, 252, 283-285 КУпАП, суд, -
постановив:
Провадження по справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку на оскарження.

Суддя Миргородського
міськрайонного суду О. А. Городівський