УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №276/976/25 Головуючий у 1-й інст. СЕМЕНЮК А. С. 
Номер провадження №33/4805/401/26
Категорія ст.124 КУпАП Доповідач Галацевич О. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2026 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., за участі захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,– адвоката Кінзерської Наталії Володимирівни, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Житомирі апеляційну скаргу адвоката Кінзерської Наталії Володимирівни, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Хорошівського районного суду Житомирської області від 17 вересня 2025 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст.38 КУпАП,
встановив:
Постановою судді Хорошівського районного суду Житомирської області від 17 вересня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст.38 КУпАП.
Згідно з постановою суду, 31.05.2025 о 17 годині 20 хвилин в селищі Хорошів по вулиці Руднівська, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ВАЗ 2108, номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не впорався з керуванням, здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, після чого здійснив з`їзд в кювет, де вчинив наїзд на перешкоду (купу каміння). Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль отримав механічні пошкодження, чим було завдано матеріальних збитків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 12.1 Правил дорожнього руху України.
Не погоджуючись із зазначеною постановою судді місцевого суду, адвокат Кінзерська Н.В., діючи в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та закрити провадження у справі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст.256 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, а тому не є належним та допустимим доказом у справі. Зокрема, вказує, що протокол не містить достатнього опису обставин події, до нього не додано фото- та відеоматеріалів, письмових пояснень учасників ДТП і свідків, а також не зазначено відомостей про відеозапис, який міститься в матеріалах справи. Крім того, зазначає, що матеріали справи не містять належних доказів виїзду автомобіля ОСОБА_1 на зустрічну смугу руху. Також звертає увагу на відсутність у матеріалах справи акта обстеження ділянки вулично-шляхової мережі, який, на її думку, є обов`язковим документом при оформленні ДТП, а також протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та відомостей про залучення спеціаліста (експерта) під час оформлення матеріалів. Вважає, що схема місця ДТП не є належним доказом у справі. Зазначає, що особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вказані у схемі як учасники пригоди, тоді як у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що свідки чи потерпілі не залучались. Крім того, звертає увагу на відсутність ознайомлення ОСОБА_1 зі схемою ДТП та відсутність відмітки про його відмову від її підписання. Посилається на недопустимість закреслень, виправлень та внесення додаткових записів після складення процесуальних документів. Зазначає, що після повернення матеріалів справи на доопрацювання у схемі ДТП було виправлено час її складення шляхом закреслення цифри «20» та внесення запису «15», однак такі зміни не були належним чином застережені та погоджені з особами, яких вони стосуються. Також зазначає, що схема ДТП була складена о 17 год 15 хв, тоді як відповідно до протоколу подія сталася о 17 год 20 хв, що, на її думку, ставить під сумнів достовірність зафіксованих у ній відомостей. Вважає, що наведені порушення є істотними, не були усунуті у встановленому законом порядку та свідчать про недопустимість доказів, покладених судом в основу висновку про винуватість ОСОБА_1 , у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Крім того, посилається на правові позиції Конституційного Суду України, Верховного Суду та практику Європейського суду з прав людини щодо дотримання принципу презумпції невинуватості, недопустимості покладення на особу обов`язку доводити свою невинуватість та необхідності тлумачення всіх сумнівів щодо доведеності вини на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Разом із апеляційною скаргою захисник подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження захисник послався на те, що усунув недоліки скарги, зазначені у постанові Житомирського апеляційного суду від 20.10.2025, долучивши документи на підтвердження повноважень надання правової допомоги ОСОБА_1 в апеляційному суді. 
Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення захисника, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
У відповідності до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримано у достатньому обсязі і висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, підтверджується зібраними по справі доказами. Висновки, які викладені в постанові суду, відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події. При винесені постанови суддею було вжито заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження матеріалів справи.
Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст.124 КУпАП.
Згідно п.12.1 . Правил, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Як слідує із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №347596 від 31.05.2025, ОСОБА_1 31.05.2025 о 17 годині 20 хвилин в селищі Хорошів по вулиці Руднівська, керуючи транспортним засобом ВАЗ 2108, номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не впорався з керуванням та здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, після чого з`їхав у кювет, де вчинив наїзд на перешкоду - купу каміння, яка знаходилась на узбіччі. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль отримав механічні пошкодження, чим було завдано матеріальних збитків.
ОСОБА_1 інкриміновано порушення вимог пункту 12.1 Правил дорожнього руху України, відповідальність за яке передбачена ст.124 КУпАП.
У матеріалах справи також міститься схема місця ДТП, на якій відображено конфігурацію ділянки дороги, напрямок руху транспортного засобу, місце його з`їзду в кювет, розташування перешкоди та зафіксовані механічні пошкодження автомобіля. Схема підписана працівником поліції, який її складав, а також ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Крім того, факт дорожньо-транспортної пригоди 31.05.2025 за участю ОСОБА_1 зафіксований у повідомленнях служби «102», рапортах працівників поліції та інших матеріалах справи.
У суді першої інстанції та у письмових запереченнях на протокол про адміністративне правопорушення захисник ОСОБА_1 – адвокат Кінзерська Н.В. вину підзахисного у вчиненні інкримінованого правопорушення не визнала та навела доводи, аналогічні тим, що викладені в апеляційній скарзі. Зокрема, звертала увагу на невідповідність часу складання схеми ДТП часу самої події, неправильне визначення процесуального статусу осіб, зазначених у схемі місця пригоди, відсутність у матеріалах справи окремих документів, а також на внесення виправлень до схеми ДТП після її первинного складення. 
Разом з тим такі доводи були предметом перевірки суду першої інстанції та обґрунтовано відхилені.
Так, свідок ОСОБА_2 пояснила, що після дорожньо-транспортної пригоди разом із чоловіком прибула на місце події. На місці бачила автомобіль після ДТП та водія, якому надавалася допомога. Також підтвердила, що підписала схему місця ДТП після ознайомлення з її змістом.
Свідок ОСОБА_3 підтвердив зазначені обставини та пояснив, що допомагав дістати водія з автомобіля. Також пояснив, що підписав схему місця ДТП після ознайомлення з внесеними до неї відомостями.
Показання цих свідків узгоджуються між собою та з іншими доказами у справі.
Свідок ОСОБА_4 – працівник поліції, який оформляв матеріали ДТП, пояснив, що прибув на місце події після госпіталізації водія, особисто складав схему місця пригоди та надавав пояснення щодо внесених до неї виправлень. Також пояснив, що неточність щодо часу складання схеми була технічною помилкою.
Крім того, зазначені обставини підтверджуються наявними у справі відеозаписами, на яких зафіксовано автомобіль після дорожньо-транспортної пригоди, характер отриманих ним пошкоджень, перебування ОСОБА_1 на місці події, його спілкування з працівниками поліції та подальше надання йому медичної допомоги. Зафіксовані на відеозаписах обставини узгоджуються зі схемою місця ДТП, рапортами працівників поліції, повідомленнями служби «102» та показаннями допитаних у судовому засіданні свідків.
Посилання захисника на невідповідність часу складання схеми місця ДТП часу самої події не ставлять під сумнів встановлені судом фактичні обставини. Як вбачається з матеріалів справи та показань допитаних свідків, дорожньо-транспортна пригода фактично мала місце 31 травня 2025 року за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, а неточність у зазначенні хвилин під час оформлення схеми була усунута працівниками поліції та не вплинула на зміст зафіксованих у ній відомостей.
Доводи захисника щодо відсутності підпису ОСОБА_1 на схемі місця ДТП та відмітки про його відмову від її підписання не свідчать про недопустимість цього доказу. Як встановлено судом та підтверджується відеозаписами й показаннями свідка ОСОБА_4 , після дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 надавалася медична допомога, після чого його було госпіталізовано, у зв`язку з чим він об`єктивно не був присутній під час оформлення працівником поліції схеми місця пригоди.
За таких обставин відсутність підпису ОСОБА_1 на схемі місця ДТП не свідчить про недопустимість цього доказу та не спростовує відображені у ній відомості.
Істотних порушень при оформленні схеми ДТП, які б виключали можливість використання її як належного та допустимого доказу, апеляційним судом не встановлено.
Доводи апеляційної скарги про відсутність у матеріалах справи окремих документів, зокрема акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі, протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, письмових пояснень свідків та інших документів, не свідчать про недоведеність вини ОСОБА_1 , оскільки такі обставини не виключають можливості встановлення фактичних обставин справи на підставі інших належних та допустимих доказів, які містяться в матеріалах справи та були безпосередньо досліджені судом.
Також безпідставними є посилання захисника на відсутність відомостей про залучення спеціаліста (експерта) під час оформлення матеріалів дорожньо-транспортної пригоди. Обставини справи не вимагали проведення спеціальних досліджень чи використання спеціальних знань для встановлення механізму пригоди, а наявні у справі докази у своїй сукупності були достатніми для з`ясування всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
Апеляційний суд не погоджується з доводами захисника про відсутність доказів виїзду автомобіля на зустрічну смугу руху. Відомості про механізм дорожньо-транспортної пригоди містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, схемі місця ДТП, на якій зафіксовані сліди юзу, напрямок руху транспортного засобу та місце з`їзду у кювет, а також узгоджуються з іншими доказами у справі, зокрема показаннями свідків, відеозаписами та іншими матеріалами справи, дослідженими судом.
Сукупність досліджених у справі доказів також свідчить про недотримання ОСОБА_1 вимог пункту 12.1 Правил дорожнього руху України. Сам факт втрати керування транспортним засобом, виїзду на зустрічну смугу руху, подальшого з`їзду у кювет та наїзду на перешкоду свідчить про те, що водій не врахував дорожню обстановку та не вибрав безпечної швидкості руху, яка б забезпечувала йому можливість постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним.
Будь-яких об`єктивних даних, які б свідчили про наявність зовнішніх факторів, що могли стати самостійною причиною дорожньо-транспортної пригоди та виключали порушення водієм вимог пункту 12.1 Правил дорожнього руху України, матеріали справи не містять.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що порушення ОСОБА_1 вимог пункту 12.1 Правил дорожнього руху України перебуває у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та заподіянням механічних пошкоджень транспортному засобу.
Наявні у справі докази, зокрема протокол про адміністративне правопорушення, схема місця ДТП, відеозаписи, показання свідків та інші матеріали справи, є належними, допустимими та достатніми для встановлення обставин події та підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Сам факт відсутності у протоколі про адміністративне правопорушення відомостей щодо долучення відеозапису не є підставою для визнання такого доказу недопустимим, оскільки відповідний відеозапис міститься в матеріалах справи, був безпосередньо досліджений судами обох інстанцій та оцінений у сукупності з іншими доказами.
Отже, доводи апеляційної скарги про відсутність у діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення спростовуються наявними у справі доказами, яким суд першої інстанції надав належну оцінку відповідно до вимог ст.252 КУпАП.
Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що при розгляді справи суддя місцевого суду повно та всебічно з`ясував обставини справи, правильно оцінив наявні докази та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. 
Посилання захисника на те, що суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, не мав права встановлювати винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, є безпідставними.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа у його вчиненні. Лише після встановлення зазначених обставин суд вправі вирішувати питання про наявність підстав для закриття провадження у справі, у тому числі у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст.38 КУпАП.
Отже, встановлення судом першої інстанції факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та його винуватості відповідає вимогам ст.280 КУпАП та узгоджується з обставинами, встановленими під час розгляду справи.
Підстав для скасування чи зміни постанови судді місцевого суду не вбачається. 
Керуючись ст.294 КУпАП, суд
постановив:
Клопотання адвоката Кінзерської Наталії Володимирівни про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити. Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Хорошівського районного суду Житомирської області від 17 вересня 2025 року.
Апеляційну скаргу адвоката Кінзерської Наталії Володимирівни, подану в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Хорошівського районного суду Житомирської області від 17 вересня 2025 року, без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя     О.М. Галацевич