Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2026 р. Справа № 520/2720/26 
Суддя Харківського окружного адміністративного суду Шевченко О.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 підйомної допомоги за рапортом від 15.05.2024;
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 підйомної допомоги за рапортом від 13.11.2025;
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 допомоги для оздоровлення за 2026 рік та грошового забезпечення за січень 2026 року із розрахунку посадового окладу в сумі 4090 грн;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 підйомну допомоги за рапортом від 15.05.2024, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу 21.01.2026 (посадовий оклад - 5220 грн);
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 підйомну допомогу за рапортом від 13.11.2025, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу 21.01.2026 (посадовий оклад - 5220 грн);
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 допомогу для оздоровлення за 2026 рік та грошове забезпечення за січень 2026 року при звільненні із розрахунку посадового окладу в сумі 5220 грн.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що під час проходження військової служби за контрактом у Військовій частині НОМЕР_1 мав право на виплату підйомної допомоги відповідно до п. 4 Порядку, затвердженого Наказом Міністерства оборони № 45 від 05.02.2018, оскільки зареєстрований та проживає в місті Харкові, пункт постійної дислокації військової частини – АДРЕСА_1 , а в кінці жовтня 2025 року Військова частина НОМЕР_1 передислокувалась в Дніпропетровську область, проте такі не були виплачені відповідачем на підставі поданих рапортів. Також вказує, що з 15.09.2025 йому виплачувався посадовий оклад у сумі 5220 грн, проте нарахування та виплата одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2026 рік здійснені відповідачем із розрахунку посадового окладу 4090 грн, що також є протиправним.
Ухвалою суду відкрито спрощене провадження у справі, запропоновано відповідачу надати відзив на позов.
Копію ухвали про відкриття провадження надіслано позивачу та представнику відповідача до їх Електронних кабінетів в системі "Електронний суд" та ними отримано, що підтверджено довідками про доставку електронних листів (а.с. 29-30).
Представником відповідача надіслано відзив на позов, в якому він заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що спір не пов`язаний з наявністю або відсутністю у позивача статусу учасника бойових дій та спірні правовідносини не пов`язані з таким статусом, а отже позивач має сплатити судовий збір за подання позову у цій справі; позивачем пропущено тримісячний строк звернення до суду, встановлений ст.233 Кодексу законів про працю України. Вказує, що підйомна допомога після зарахування до списків особового складу та прийняття посади офіцера юридичної служби Військової частини НОМЕР_1 нарахована та виплачена позивачу згідно з Наказом від 15.05.2024 за №140 в сумі 19998,38 грн; разом з цим постійне місце дислокації Військової частини НОМЕР_1 - АДРЕСА_1 , не змінилось, про що, зокрема, свідчать дані з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Щодо нарахування та виплати допомоги на оздоровлення за 2026 рік зазначає, що старший лейтенант юстиції ОСОБА_1 у Військовій частині НОМЕР_1 займав посаду офіцера юридичної служби і лише тимчасово виконував обов`язки помічника командира частини з правової роботи - начальника юридичної служби, а тому розмір грошової допомоги для оздоровлення за 2026 рік правомірно визначений виходячи із посадового окладу за посадою офіцера юридичної служби – 4090,00 грн; грошове забезпечення за січень 2026 року позивачу визначене згідно із займаною посадою.
У відповіді на відзив позивач зазначає, що оскільки остаточна виплата грошового забезпечення відповідачем проведена 28.01.2026, то строк звернення до суду з позовом у цій справі ним не пропущено. Звертає увагу, що вказана в довідці сума підйомної допомоги не відповідає грошовому забезпеченню позивача за період з 15.05.2024 по 14.02.2025 (по дату виплати), оскільки згідно з наданою відповідачем іншою довідкою грошове забезпечення у цей період виплачувалося в розмірах від 27 977,25 грн до 33 336,40 грн. Звертає увагу, що в довідці від 15.01.2026 за №26/1/293, доданій до позовної заяви, зазначено все нараховане позивачу грошове забезпечення за період служби у Військовій частині НОМЕР_1 , проте довідка не містить згадування про виплату підйомної допомоги у сумі 19908,38 грн; у грошовому атестаті від 21.01.2026 за N926/1/401, який видано Військовою частиною НОМЕР_1 та додано до позовної заяви, зазначено, що підйомна допомога на військовослужбовця не виплачувалася (пункт 6 довідки). Просить не брати до уваги при вирішення справи по суті доводи відзиву на позовну заяву, поданого відповідачем 06.04.2026 з пропущенням процесуального строку, та розглянути питання щодо витребування у відповідача витягу з наказу від 15.05.2024 за №140, який зазначено у довідці про виплату підйомної допомоги ОСОБА_1 від 05.04.2026 за №26/1/2287.
Суд, розглянувши клопотання позивача стосовно неприйняття до розгляду відзиву на позов, дійшов висновку, що таке задоволенню не підлягає, оскільки обставина подання відповідачем відзиву на позовну заяву з порушенням встановленого судом строку не вплинула негативно ані на строк розгляду цієї справи судом, ані на процесуальні права та обов`язки позивача, а неприйняття відзиву на позовну заяву до розгляду, навпаки, свідчитиме про надмірний процесуальний формалізм суду та несприяння здійсненню ефективного правосуддя, одним із принципів якого є змагальність сторін.
Щодо клопотання позивача про витребування доказів, то суд зазначає таке.
Згідно з ч. 1 ст. 80 КАС України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. 
За приписами ч. 2 ст. 80 КАС України у клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено:
1) який доказ витребовується;
2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;
3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;
4) заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.
За змістом відповіді на відзив в обґрунтування поданого клопотання про витребування доказів позивач посилається не неможливість встановити природу нарахування та виплати 19908,38 грн, а тому уважає за необхідне витребувати у відповідача витяг з наказу від 15.05.2024 за №140, який зазначено у довідці про виплату підйомної допомоги ОСОБА_1 від 05.04.2026 №26/1/2287.
Проте суд зазначає, що за змістом відзиву на позов та довідки Військової частини НОМЕР_1 від 05.04.2026 №26/1/2287 сума 19908,38 грн є підйомною допомогою.
Водночас, позивачем при зверненні до суду з позовною заявою надано видані Військовою частиною НОМЕР_1 довідку від 15.01.2026 за №26/1/293 та грошовий атестат від 21.01.2026 за N926/1/401.
Крім того, за приписами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
З огляду на викладене клопотання про витребування доказів ОСОБА_1 слід залишити без задоволення.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з огляду на таке.
За матеріалами справи в період з 15.05.2024 по 21.01.2026 позивач проходив військову службу за контрактом у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді офіцера юридичної служби Військової частини НОМЕР_1 (з 15.05.2024 по 18.09.2025) та виконував обов`язки за вакантною посадою помічника командира бригади з правової роботи - начальника юридичної служби Військової частини НОМЕР_1 (з 15.09.2025 по 21.01.2026).
У позовній заяві зазначено, що 15.05.2024, після зарахування до списків особового складу, позивач подав рапорт командиру Військової частини НОМЕР_1 про виплату підйомної допомоги, передбаченої пунктом 4 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомні допомоги, затвердженого Наказом Міністерства оборони України №45 від 05.02.2018, оскільки позивач зареєстрований та проживає в місті Харкові, а пункт постійні дислокації Військової частини НОМЕР_1 – АДРЕСА_1 .
З 15.09.2025 згідно з витягом наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №272 від 15.09.2025 позивач приступив до виконання службових обов`язків за посадою помічника командира бригади з правової роботи - начальника юридичної служби Військової частини НОМЕР_1 , з виплатою посадового окладу в сумі 5220 грн (а.с. 8).
Також у позові позивач вказує, що 13.11.2025 подав командиру Військової частини НОМЕР_1 рапорт з проханням виплатити підйомну допомогу у зв`язку з передислокацією Військової частини НОМЕР_1 до Дніпропетровської області та фактичним переїздом.
Райони виконання позивачем заходів, необхідних для забезпечення оборони Украй захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з агресією російської федерації проти України зазначені у довідці від 21.01.2026 за №937/11/1/2320.
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №21 від 21.01.2026 старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_1 , тимчасово виконуючого обов`язки помічника командира бригади з офіцера юридичної служби правової роботи - начальника юридичної служби Військової частини НОМЕР_1 , з 21 січня 2026 року виключено зі списків Військової частини НОМЕР_1 .
Позивач зазначає, що за час служби у Військовій частини НОМЕР_1 йому не було надано відповідей щодо розгляду рапортів про виплату підйомної допомоги від 15.05.2024 та від 13.11.2025, підйомна допомога не виплачувалася.
Водночас позивач вказує, що відповідно до Наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №15 від 15.01.2026 йому було встановлено виплату грошової допомоги для оздоровлення за 2026 рік в розмірі місячного грошового забезпечення, виплата якої, як і грошового забезпечення за січень 2026 року при звільненні, проведена виходячи з посадового окладу 4090 грн, а не 5220 грн.
Невиплата Військовою частиною НОМЕР_1 підйомної допомоги за рапортом від 15.05.2024 та рапортом від 13.11.2025, допомоги для оздоровлення за 2026 рік та грошового забезпечення за січень 2026 року з розрахунку посадового окладу в сумі 5220 грн стала підставою для звернення позивача до суду з позовом у цій справі.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 3 статті 9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-XII передбачено, що при переїзді військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, а також тих, хто перебуває на кадровій військовій службі та військовій службі за призовом осіб офіцерського складу, на нове місце військової служби в інший населений пункт, у зв`язку з призначенням на військову посаду, зарахуванням до військового навчального закладу, термін навчання в якому становить не менше шести місяців, або у зв`язку з передислокацією військової частини їм виплачується:
1) підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця і 50 % місячного грошового забезпечення на кожного члена сім`ї військовослужбовця, який переїжджає з ним на нове місце військової служби;
2) добові, встановлені Кабінетом Міністрів України для працівників, які перебувають у відрядженні, за кожний день перебування в дорозі на військовослужбовця та кожного члена сім`ї військовослужбовця, який переїжджає разом з ним.
Пунктом 1 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 05.02.2018 за №45 (далі - Порядок №45), передбачено, що у разі переїзду військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, та тих, які проходять кадрову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу (далі - військовослужбовці), на нове місце військової служби в інший населений пункт у зв`язку з призначенням на військову посаду, зарахуванням на навчання до вищих військових навчальних закладів, вищих навчальних закладів, які мають військові навчальні підрозділи (далі - військові навчальні заклади), та військових коледжів або навчальних центрів (навчальних підрозділів), термін навчання в яких становить шість місяців і більше, без збереження посади за попереднім місцем служби або у зв`язку з передислокацією військової частини (підрозділу військової частини), установи, організації (далі - військова частина) їм виплачується, зокрема, підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця і 50 % місячного грошового забезпечення на кожного члена його сім`ї, який переїхав з ним на нове місце військової служби.
Відповідно до п. 2 Порядку №45 право на отримання підйомної допомоги і добових для військовослужбовців виникає:
на дату прийняття військовослужбовцем посади та справ - для військовослужбовців, які переїхали на нове місце служби з одного населеного пункту в інший у зв`язку з призначенням на посаду;
на дату зарахування на навчання - для військовослужбовців, які зараховані на навчання до військових навчальних закладів;
на дату прибуття до місця дислокації, оголошену наказом командира військової частини, - для військовослужбовців, які переїхали на нове місце служби у складі військової частини (підрозділу) в інший населений пункт.
Розмір підйомної допомоги обчислюється, виходячи з посадового окладу, окладу за військове звання та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, установлених військовослужбовцю за новим місцем військової служби на дату, коли військовослужбовець приступив до виконання обов`язків за посадою (зарахування на навчання), або на дату прибуття до нового місця дислокації військової частини, на членів сім`ї - на дату реєстрації їх місця проживання у населеному пункті за новим місцем військової служби військовослужбовця (розташованому поблизу місця служби військовослужбовця).
Виплата військовослужбовцям підйомної допомоги та добових здійснюється за новим місцем військової служби (місцем навчання) відповідно до наказу командира (начальника) військової частини (військового навчального закладу) із зазначенням нарахованої суми виплат. У наказі зазначаються дата та номер наказу про призначення військовослужбовця на військову посаду (зарахування на навчання), дата, коли він приступив до виконання обов`язків за посадою, дата вибуття з попереднього місця військової служби та прибуття на нове місце військової служби (на нове місце дислокації військової частини).
Військовослужбовцям, які на дату прибуття до іншого населеного пункту перебувають у розпорядженні відповідного командира, виплата підйомної допомоги та добових здійснюється після призначення їх на посади та вступу до виконання обов`язків за посадами за новим місцем військової служби в цьому населеному пункті (п. 3 Порядку №45).
Пунктом 5 Порядку №45 передбачено, що підйомна допомога та добові в разі переїзду на нове місце військової служби на членів сім`ї військовослужбовця виплачуються після реєстрації їх місця проживання у населеному пункті за місцем військової служби (проживання) військовослужбовця відповідно до наказу командира військової частини із зазначенням нарахованої суми виплат, який видається на підставі рапорту військовослужбовця.
У наказі та рапорті зазначаються дата вибуття членів сім`ї з населеного пункту (за попереднім місцем проживання), дата прибуття їх на нове місце військової служби (проживання) військовослужбовця, що мають збігатися з відповідними датами, зазначеними у проїзних документах (за їх наявності), дата реєстрації членів сім`ї за новим місцем військової служби (проживання) військовослужбовця, а також чи є дружина (чоловік) військовослужбовцем.
Для виплати підйомної допомоги та добових на членів сім`ї військовослужбовця, які переїхали на нове місце військової служби в інший населений пункт, до рапорту також додаються: копії сторінок паспорта громадянина України з даними про прізвище, ім`я, по батькові, реєстрацію попереднього місця проживання і реєстрацію нового місця проживання повнолітніх членів сім`ї військовослужбовця, завірені підписом військовослужбовця; довідки про реєстрацію та про зняття з реєстрації місця проживання членів сім`ї військовослужбовця (якщо такої інформації немає в паспорті громадянина України, якщо паспорт у формі картки або його немає), виданої уповноваженим органом реєстрації проживання громадян; копії свідоцтв про народження неповнолітніх членів сім`ї військовослужбовця, завірені підписом військовослужбовця; довідка служби персоналу військової частини про склад членів сім`ї військовослужбовця, які на дату їх приїзду на нове місце служби військовослужбовця зазначені в його особовій справі.
Аналіз указаних норм свідчить про те, що підйомна допомога виплачується у разі переїзду військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, та тих, які проходять кадрову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, на нове місце військової служби в інший населений пункт у зв`язку з призначенням на військову посаду. Виплата військовослужбовцям підйомної допомоги здійснюється за новим місцем військової служби. Тобто виплата підйомної допомоги передбачена у разі переведення військовослужбовця, що вже проходить службу з одного місяця військової служби (населеного пункту), до іншого.
Верховний Суд у постанові від 11 травня 2023 року у справа № 160/9173/21 зазначив, що згідно із положеннями Порядку №45 підйомна допомога виплачується у разі переїзду військовослужбовців, які проходять військову службу на нове місце військової служби.
Водночас, законодавством розмежовано підстави для виплати підйомної допомоги при переїзді військовослужбовця на нове місце військової служби в інший населений пункт, зокрема, прийняттям військовослужбовцем посади та справ у зв`язку з призначенням на посаду, та прибуття у складі військової частини (підрозділу) до місця дислокації в інший населений пункт, оголошений наказом командира військової частини.
Відповідно й право на отримання вказаної допомоги у військовослужбовця виникає залежно від підстав з якими пов`язано таке переміщення:
на дату фактичного вступу до виконання посадових обов`язків - для військовослужбовців, які переїхали на нове місце служби з одного населеного пункту в інший у зв`язку з призначенням на військову посаду;
на дату прибуття до нового місця дислокації органу, підрозділу, закладу та установи, зазначену в приписі, - для військовослужбовців, які переїхали на нове місце військової служби в інший населений пункт.
Виплата підйомної допомоги та добових здійснюється, якщо звернення щодо їх отримання надійшли протягом трьох років із дня виникнення права на їх отримання (п. 13 Порядку №45).
Суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів звернення позивача ані під час проходження військової служби, ані після звільнення з рапортом до відповідача про виплату підйомної допомоги у зв`язку із переїздом з одного населеного пункту в інший на нове місце військової служби у зв`язку з призначенням на посаду.
В матеріалах справи містить лише рапорт позивача від 13.11.2025 з проханням виплатити підйомну допомогу у зв`язку з передислокацією Військової частини НОМЕР_1 (а.с. 19-20).
Водночас суд констатує відсутність підстав для виплати позивачу підйомної допомоги, оскільки за матеріалами справи відсутні обставини, з якими норма ст. 9-1 Закону №2011 та положення Порядку № 45 пов`язують виплату відповідної допомоги: переїзд до нового місця служби з одного населеного пункту в інший у зв`язку з призначенням на військову посаду чи у зв`язку з передислокацією військової частини (підрозділу військової частини), в якій проходив службу позивач.
Так, в матеріалах справи відсутні копії сторінок паспорта громадянина України позивача з даними про прізвище, ім`я, по батькові, реєстрацію попереднього місця проживання і реєстрацію нового місця проживання або довідки про реєстрацію та про зняття з реєстрації місця проживання, виданої уповноваженим органом реєстрації проживання громадян на підтвердження переїзду на нове місце військової служби у зв`язку з призначенням на посаду.
Також позивач вказує, що Військова частина НОМЕР_1 змінила дислокацію з АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим позивач переїхав на нове місце військової служби в інший населений пункт. 
На підтвердження зазначеного позивачем надано довідку від 21.01.2026 за №937/11/1/2320, в якій зазначено райони виконання позивачем заходів, необхідних для забезпечення оборони Украй захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з агресією російської федерації проти України, у тому числі Васильківську селищну громаду Синельниківського району Дніпропетровської області (а.с. 10).
Проте суд зазначає, що така довідка підтверджує передислокацію (переміщення) позивача для участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з агресією російської федерації проти України, а не відповідача (підрозділу Військової частини НОМЕР_1 ), місцем дислокації якого (підрозділу) у всіх наказах відповідача, наявних в матеріалах справи, визначено м. Чугуїв.
Така довідка є підставою для надання особі статусу учасника бойових дій (особи з інвалідністю внаслідок війни).
Відповідно до ст.6 Закону України «Про Збройні Сили України» органи військового управління, з`єднання, військові частини, військові навчальні заклади, установи та організації Збройних Сил України дислокуються на території держави або тимчасово за її межами відповідно до завдань оборони, стратегічного плану застосування і завдань Збройних Сил України з урахуванням військово-адміністративного поділу території України та соціально-економічних умов районів дислокації.
План дислокації Збройних Сил України розробляється Генеральним штабом Збройних Сил України, узгоджується Міністерством оборони України з Кабінетом Міністрів України і затверджується Президентом України.
Передислокація військових частин, а також військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України до рівня з`єднання здійснюється за рішенням Міністерства оборони України за погодженням з Кабінетом Міністрів України, а з`єднань - за рішенням Президента України.
Під час дії воєнного стану передислокація військових частин, а також військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України до рівня з`єднання здійснюється за рішенням Генерального штабу Збройних Сил України за погодженням з Міністерством оборони України.
Позивачем не надано підтвердження передислокації військової частини в розумінні статті 6 Закону України «Про Збройні Сили України», оскільки передислокація має здійснюватися за рішенням Генерального штабу ЗСУ за погодженням із Міністерством оборони.
Такі рішення в матеріалах справи відсутні.
Натомість представник відповідача у відзиві на позов вказує, що постійне місце дислокації Військової частини НОМЕР_1 під час служби позивача не змінювалось.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що відсутній факт переїзду позивача до іншого населеного пункту у розумінні п.1 Порядку №45, а тому й підстави для виплати підйомної допомоги позивачу відсутні.
Суд зазначає, що визначений частиною другою статті 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності, не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
Отже,оскільки в ході судового розгляду не підтверджено право позивача на отримання спірної виплати, у задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 підйомної допомоги за рапортами від 15.05.2024, від 13.11.2025 та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити її позивачу слід відмовити.
Щодо позовних вимог про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 допомогу для оздоровлення за 2026 рік та грошове забезпечення за січень 2026 року при звільненні із розрахунку посадового окладу в сумі 5220 грн, суд зазначає таке.
Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 за № 2011-ХІІ (далі – Закон № 2011-XII).
Відповідно до пункту 1 статті 10-1 Закону № 2011-XII, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.
Як визначено частиною 2 статті цього ж Закону, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 за № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 р. за № 745/32197, затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (надалі – Порядок №260).
Згідно з пунктом 4 розділу І Порядку № 260 грошове забезпечення військовослужбовців із числа осіб офіцерського складу, в тому числі слухачів (ад`юнктів, докторантів), рядового, сержантського та старшинського складу (крім військовослужбовців строкової служби), включає, зокрема, посадовий оклад, одноразові грошові допомоги після укладення першого контракту, для оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань, у разі звільнення з військової служби.
За приписами п. 2 розділу II Порядку № 260 Посадові оклади виплачуються залежно від займаних посад і тарифних розрядів, передбачених у штаті військової частини.
Відповідно до п. 2 розділу II Порядку № 260 посадові оклади (крім слухачів, ад`юнктів, докторантів, військовослужбовців строкової військової служби, курсантів, ліцеїстів) виплачуються з дня вступу до виконання обов`язків за посадою (але не раніше дня видання наказу по особовому складу про призначення на посаду) до дня здавання посади включно.
Дата початку виконання обов`язків за посадою (здавання посади) та розмір посадового окладу відповідно до тарифного розряду визначаються в наказі командира військової частини.
Згідно з п. 1 розділу XXIII Порядку № 260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.
За приписами п. 6 розділу XXIII Порядку № 260 розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.
Згідно з п. 1розділу XXVI Порядку № 260 військовослужбовцям, які допущені в установленому порядку до тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою, безперервно виконували обов`язки за цією посадою 30 календарних днів і більше, грошове забезпечення виплачується з урахуванням посадового окладу, встановленого для цієї вакантної посади, строком не більше ніж шість місяців.
Відповідно до п. 3, п. 4 розділу XXVI Порядку № 260 виплата грошового забезпечення за тимчасове виконання обов`язків за посадами здійснюється на підставі відповідного наказу командира.
За періоди перебування військовослужбовців, які займають штатні посади та допущені до тимчасового виконання обов`язків за посадами, в оплачуваній відповідно до вимог чинного законодавства України відпустці, відрядженні (якщо воно не пов`язане з виконанням обов`язків за посадою, що тимчасово виконується), на навчанні, лікуванні або у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою грошове забезпечення виплачується за основною посадою.
Також п. 7 розділу XXVI Порядку № 260 визначено, що з окладів за посадою, що тимчасово виконується обчислюються розміри надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, на які військовослужбовець має право під час тимчасового виконання обов`язків за посадою.
Порядок тимчасового виконання обов`язків військовослужбовцями встановлює Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджене Указом президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008.
Згідно з п. 120 Зазначеного Положення у зв`язку зі службовою необхідністю на військовослужбовця, який займає штатну посаду, може бути покладено тимчасове виконання обов`язків за іншою рівнозначною або вищою посадою, а саме:
1) вакантною - за його згодою;
2) невакантною - у разі тимчасової відсутності, або внаслідок усунення від виконання службових обов`язків чи відсторонення від виконання службових повноважень військовослужбовця, який її займає.
За матеріалами справи, в період з 15.05.2024 по 21.01.2026 позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді офіцера юридичної служби з посадовим окладом 4090,00 грн та відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 15.09.2025 за № 272 старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_1 , офіцера юридичної служби, з 15 вересня 2025 року допущено до тимчасового виконання вакантної посади помічника командира військової частини з правової роботи - начальника юридичної служби. Під час тимчасового виконання обов`язків за посадою помічника командира військової частини з правової роботи - начальника юридичної служби встановлено виплачувати позивачу посадовий оклад в сумі 5220 грн.
Згідно з грошовим атестатом від 21 січня 2026 року № 26/1410 відповідно до Наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №15 від 15.01.2026 ОСОБА_1 встановлено виплату грошової допомоги на оздоровлення за 2026 рік в розмірі місячного грошового забезпечення (а.с. 11).
Відповідачем надано до матеріалів довідку від 05.04.2026 за № 26/1/2290, за змістом якої грошова допомога на оздоровлення за 2026 рік позивачу виплачена виходячи із посадового окладу за посадою офіцера юридичної служби – 4090,00 грн.
З урахуванням наведеного, оскільки допомога на оздоровлення розраховується з урахуванням розміру посадового окладу за основною посадою і на день підписання наказу про надання цієї допомоги (15.01.2026) старший лейтенант юстиції ОСОБА_1 у Військовій частині НОМЕР_1 займав посаду офіцера юридичної служби та лише тимчасово виконував обов`язки помічника командира частини з правової роботи - начальника юридичної служби, суд констатує, що позивачеві виплачено матеріальну допомогу на оздоровлення за 2026 рік у належному розмірі.
Також відповідачем з відзивом на позов надано довідку від 05.05.2026 за № 26/1/2288 про виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 , за змістом якої посадовий оклад у період з 15 вересня 2025 року по 21 січня 2026 року розраховано і виплачено позивачу відповідно до розміру посадового окладу, визначеного наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 15.09.2025 за № 272 – 5220 грн.
Отже, у задоволенні позовних вимог в цій частині також слід відмовити.
Щодо посилання відповідача на відсутність у позивача статусу учасника бойових дій та спірні правовідносини не пов`язані з таким статусом, а отже позивач має сплатити судовий збір за подання позову у цій справі, то суд зазначає, що позивач звільнений від його сплати відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» як позивач у справі про стягнення заробітної плати.
Розподіл судових витрат зі сплати судового збору відповідно до положень статті 139 КАС України не здійснюється.
Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 139, 205, 242-246, 250, 255, 257-262, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Шевченко О.В.