Справа № 139/154/26
2/134/568/2026
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я 
Іменем України
03 липня 2026 року с-ще Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області
у складі: головуючої судді Кантонистої О.О.
за участю секретаря судового засідання Балух О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Крижопіль в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив:

12 травня 2026 року до Крижопільського районного суду з Тульчинського районного суду Вінницької області надійшла за підсудністю цивільна справа № 139/154/26 за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позов мотивовано тим, що 25 лютого 2025 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МІЛОАН» (далі - ТОВ «МІЛОАН») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 8219429.
Вказаний договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства та доступний, зокрема, через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби відповідно до п. 6 договору.
Згідно з п. 1.1 договору кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «МІЛОАН» грошових коштів у сумі, визначеній у п. 1.2 кредитного договору, за реквізитами платіжної картки, зазначеними у п. 2.1 кредитного договору.
Підписанням кредитного договору відповідачка підтвердила, що вона ознайомилася з наявними схемами кредитування, отримала проект цього договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомилася з усіма його умовами. Приймаючи умови кредитного договору, відповідачка також підтвердила, що умови договору їй зрозумілі, договір адаптовано до її потреб та фінансового стану, а інформація надана їй кредитодавцем з дотриманням вимог законодавства та забезпечує правильне розуміння суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. Ці правила є публічною пропозицією (офертою), у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України, на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.
18 вересня 2025 року ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» уклали договір факторингу № 18092025, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «МІЛОАН» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників.
Відповідно до Реєстру боржників від 18 вересня 2025 року до договору факторингу № 18092025 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 8219429 від 25 лютого 2025 року в розмірі 23 400,00 грн, з яких: 10 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 8 400,00 грн - заборгованість за комісією за обслуговування кредиту; 5 000,00 грн - заборгованість за неустойкою (штраф, пеня).
Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідачка не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідачки, остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора.
З моменту отримання права вимоги до відповідачки, а саме з 18 вересня 2025 року, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.
Оскільки відповідачка в добровільному порядку не виконала своїх зобов`язань, ТОВ «ФК «ЄАПБ», яке набуло права вимоги за кредитним договором № 8219429 від 25 лютого 2025 року, просить стягнути з неї на свою користь заборгованість за цим договором у сумі 23 400,00 грн, а також понесені судові витрати.
Ухвалою судді Крижопільського районного суду від 13 травня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою Крижопільського районного суду від 08 червня 2026 року розгляд справи було відкладено у зв`язку з першою неявкою відповідачки.
У судове засідання 03 липня 2026 року учасники справи не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.
У позовній заяві представник позивача – Король В.А. просив розглянути справу за відсутності сторони позивача на підставі наявних у справі доказів. Не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідачка ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду справи повідомлена у порядку, визначеному п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, причини її неявки суду невідомі. У встановлений судом строк відповідачка не подала відзив на позов.
Ухвалою Крижопільського районного суду від 03 липня 2026 року постановлено провести по справі заочний розгляд.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно з ч. 6 ст. 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як на десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як на п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.
Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Згідно зі ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких в учасників справи виникає спір. Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що 25 лютого 2025 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 8219429.
Договір укладений сторонами дистанційно шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний ОСОБА_1 25.02.2025 о 19:32 електронним підписом (одноразовий ідентифікатор 986070).
За умовами кредитного договору ТОВ «МІЛОАН» зобов`язалося надати ОСОБА_1 грошові кошти (кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2 договору, а ОСОБА_1 зобов`язалася повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісії та проценти за користування кредитом відповідно до графіку платежів, який є додатком № 1 до договору, а також виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, визначені договором.
Згідно з п. п. 1.2-1.6 договору сума (загальний розмір) кредиту становить 10 000,00 грн; кредит надається загальним строком на 360 днів за умови виконання позичальником графіку платежів; остаточний термін (дата) повернення кредиту, сплати комісій та процентів за користування кредитом - 20.02.2026; загальні витрати позичальника за кредитом складають 30 830,00 грн; комісія за надання кредиту становить 30,00 грн, яка нараховується за ставкою 0,30 % від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту; комісія за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості) за весь строк кредитування становить 30 800,00 грн, що нараховується за ставкою 14 % від суми кредиту в перший день кожного наступного розрахункового періоду за попередній розрахунковий період (крім останнього), що встановлені графіком платежів; проценти за користування кредитом за весь строк кредитування складають 0,00 грн. 
Відповідно до п. 2.1 договору кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням картки № НОМЕР_1 .
Відповідно до платіжного доручення № 148639846 від 25.02.2025 ТОВ «МІЛОАН» перерахувало ОСОБА_1 на банківську карту VISA № НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 10 000,00 грн згідно договору № 8219429.
З даних відомості ТОВ «МІЛОАН» про щоденні нарахування та погашення вбачається, що ОСОБА_1 сплатила 30,00 грн комісії за надання кредиту та 8 400,00 грн комісії за обслуговування кредиту. Після 25 червня 2025 року ОСОБА_1 не здійснювала жодних платежів.
Судом також встановлено, що 18 вересня 2025 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 18092025, відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (комісія за надання кредиту і проценти за користування кредитом), неустойку (штраф, пеня) за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.
Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників, який формується згідно Додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору.
Відповідно до Реєстру боржників від 18 вересня 2025 року до договору факторингу № 18092025 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 (№ з/п в Реєстрі 3100) за кредитним договором № 8219429 від 25.02.2025 в розмірі 23 400,00 грн, з яких: 10 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 8 400,00 грн - заборгованість за комісією за обслуговування кредиту; 5 000,00 грн - заборгованість за неустойкою (штраф, пеня).
З моменту набуття права вимоги до ОСОБА_1 позивачем не здійснювалося жодних нарахувань.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19.
Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»).
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
В силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Частиною першою ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Частиною 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Надані позивачем та досліджені судом письмові докази вказують на те, що ОСОБА_1 25 лютого 2025 року уклала з ТОВ «МІЛОАН» в електронній формі кредитний договір № 8219429, відповідно до якого вказана фінансова установа перерахувала на її картковий рахунок грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн.
У подальшому за договором факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги за вищевказаним кредитним договором.
Після закінчення строку кредитування - 20 лютого 2026 року відповідачка не повернула отримані кредитні кошти.
Оскільки вимоги позивача про стягнення заборгованості за основною сумою боргу доведені належними та допустимими доказами, ґрунтуються на законі та договорі, тому у цій частині підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.
Як вбачається з розділу «Терміни та визначення» кредитного договору № 8219429, комісія за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості) - встановлена пунктом 1.5.2 цього договору винагорода за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості) кредитодавцем протягом всього строку кредитування, що включає цілодобове надання позичальнику актуальної облікової інформації шляхом розміщення її в особистому кабінеті позичальника, зокрема про розмір нарахованої та сплаченої заборгованості за цим договором, її складові, розрахунок поточного платежу, розрахунок суми для повного погашення заборгованості, графік платежів, негайне оновлення інформації при настанні змін, цілодобове забезпечення можливості через особистий кабінет здійснювати миттєвий безкоштовний для позичальника переказ з автоматичним додаванням всіх необхідних реквізитів для погашення заборгованості за цим договором, надсилання позичальнику текстових повідомлень з нагадуваннями про дати платежів, інформування про зарахування платежів, згенеровані одноразові ідентифікатори/паролі, інші сервісні повідомлення, консультування та надання інформації з питань, пов`язаних з обслуговуванням кредиту та виконанням цього договору, службами підтримки кредитодавця тощо, яка нараховується кредитодавцем та сплачується позичальником за кожний визначений графіком платежів розрахунковий період (крім останнього).
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» прямо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не більше одного разу на місяць, а також у разі зміни істотних умов договору про споживчий кредит, включаючи випадки, коли така зміна відбувається внаслідок настання умов, визначених таким договором, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє споживачу інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства та договором про споживчий кредит.
За змістом ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Попри наведення у спірному кредитному договорі переліку дій, які охоплюються поняттям «обслуговування кредиту», їх зміст свідчить, що вони полягають переважно у наданні позичальнику інформації про стан кредитної заборгованості, забезпеченні технічної можливості її погашення та консультаційному супроводі виконання договору. Такі дії не є самостійними фінансовими чи додатковими послугами, замовленими позичальником, а пов`язані з виконанням кредитодавцем власних обов`язків за договором та вимог законодавства. Умовами договору також не визначено, яка саме частина комісії сплачується за кожну із зазначених дій, що не дає можливості встановити, за яку конкретно послугу та в якому розмірі стягується комісія.
При цьому та обставина, що кредитним договором не передбачено сплати процентів за користування кредитом, не свідчить про правомірність встановлення та стягнення комісії за обслуговування кредиту, оскільки така комісія має відповідати вимогам законодавства та бути встановлена за конкретні послуги, надання яких доведено кредитодавцем.
Відтак, оскільки ОСОБА_1 було встановлено комісію за послуги кредитодавця, однак позивач не надав доказів отримання відповідачкою таких послуг, положення кредитного договору щодо обов`язку щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту у відповідних розрахункових періодах є нікчемними.
Вказаний висновок ґрунтується на правовій позиції, викладеній у Постанові від 13.07.2022 Великої Палати Верховного Суду у справі № 496/3134/19.
Суд враховує, що комісію за обслуговування кредиту включено до загальної вартості кредиту. Однак ця обставина сама по собі не свідчить про правомірність її встановлення та стягнення, оскільки включення відповідного платежу до загальної вартості кредиту не звільняє суд від обов`язку перевірити відповідність умов договору вимогам законодавства та наявність правових підстав для його стягнення.
З урахуванням принципів справедливості та добросовісності, на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства.
Таким чином, суд дійшов висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідачки заборгованості за комісією за обслуговування кредиту в розмірі 8 400,00 грн є такими, що не відповідають принципам справедливості та добросовісності, тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.
Крім того, не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки заборгованості за штрафними санкціями.
Так, пунктом 4.1 кредитного договору передбачено, що у разі прострочення позичальником зобов`язань з повернення кредиту (частину кредиту згідно з графіком платежів) та/або сплати процентів за його користування та/або комісій та/або інших платежів згідно з умовами цього договору та графіків платежів, позичальник зобов`язаний сплатити на користь кредитодавця штраф у розмірі 1 000,00 грн за кожний випадок порушення (невиконання або неналежного виконання) зобов`язання зі сплати платежів у визначені графіком платежів дати платежів, якщо порушення відповідної дати платежу триває більше ніж 2 дні.
Разом з тим, згідно з пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 введено в Україні воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Надалі строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався в установленому законом порядку та діє по теперішній час.
Отже, підстави для стягнення з відповідачки неустойки (штрафу) за невиконання умов кредитного договору № 8219429 від 25 лютого 2025 року відсутні.
З огляду на висновок суду про нікчемність умови кредитного договору щодо сплати комісії за обслуговування кредиту, сплачені відповідачкою кошти у розмірі 8 400,00 грн не можуть вважатися належним виконанням відповідного зобов`язання. За відсутності правових підстав для їх утримання кредитодавцем зазначена сума підлягає зарахуванню в рахунок погашення основної суми заборгованості за кредитним договором.
Таким чином, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором за основною сумою боргу в розмірі 1 600,00 грн (10 000,00 грн – 8 400,00 грн = 1 600,00 грн). У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити з наведених вище мотивів. 
Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При поданні позову позивачем сплачено судовий збір у сумі 2 662,40 грн, ціна позову становить 23 400,00 грн, позов задоволено на суму 1 600,00 грн, тобто на 6,84 % (1 600,00 х 100 : 23 400,00), а тому з відповідачки на користь позивача слід стягнути 182,11 грн (2 662,40 х 6,84 %) судового збору.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 268, 280-282 ЦПК України, суд –

ухвалив:

Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» заборгованість за кредитним договором № 8219429 від 25 лютого 2025 року у розмірі 1 600,00 грн (одна тисяча шістсот гривень, 00 копійок).
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» 182,11 грн (сто вісімдесят дві гривні, 11 копійок) судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», місцезнаходження: вул. Лісова, 2, м. Бровари Київської області, код ЄДРПОУ 35625014.
Відповідачка: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Повний текст рішення складено 06 липня 2026 року.

Суддя: