Справа № 465/5936/25 
Провадження 2/465/1772/26 

РІШЕННЯ
Іменем України
11.05.2026 року         м. Львів
Франківський районний суд м. Львова у складі:
головуючого судді Баран О.І.,
за участі секретаря судового засідання Щирби Ю.Ю.,

позивач: ОСОБА_1 ,
представник позивача: ОСОБА_2 ,
представник відповідача: Петришин В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу
позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ),
відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2  (РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ),
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3  (РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ),
предмет позову: стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:
У липні 2025 року позивач звернулась до Франківського районного суду м. Львова із позовною заявою, у якій просила стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 10 000,00 грн щомісячно на час навчання у Львівському національному університеті імені Івана Франка, але не більше, як до досягнення нею двадцяти трьох років.
Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 05.08.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін, встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи (а.с.30-31).
5 вересня 2025 року (вх.№ 27638/25) від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у судовому засіданні, призначеному на 08.09.2025 (а.с. 40).
Судове засідання, призначене на 08.09.2025 не відбулось, про що складено відповідну довідку (а.с. 41).
15 вересня 2025 року (вх.№28625/25) на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву із зазначенням про звернення в АТ КБ «Приват-Банк» для отримання доказів, які стосуються предмета доказування та стосуються перерахунку відповідачем коштів на рахунок дочки упродовж 2024 – 2025 років (а.с. 44-45).
22 вересня 2025 року (вх.№ 29586/25) від відповідача надійшло клопотання про доручення доказів у справі (а.с. 50-81).
2 жовтня 2025 року (вх.№ 30999/25) від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив (а.с. 84-90).
2 жовтня 2025 року (вх.№ 31108/25) засобами поштового зв`язку надійшла відповідь на відзив (а.с. 91-134).
У судовому засіданні, яке відбулось 15.10.2025 оголошено перерву.
14 листопада 2025 року (вх.№ 36149/25) від відповідача надійшло клопотання про поновлення строку для подання доказів та приєднання до матеріалів справи (а.с. 147-206).
Судове засідання, призначене на 19.11.2025 не відбулось, про що складено відповідний Акт (а.с. 207).
9 січня 2026 року (вх.№ 636/26) від представника відповідача надійшло клопотання про поновлення строку для подання доказів та приєднання до матеріалів справи та відкладення судового засідання, призначеного на 12.01.2026 (а.с. 212-219, 220-221).
Судове засідання, призначене на 12.01.2026 не відбулось, про що складено відповідний Акт (а.с. 222).
У судовому засіданні, яке відбулось 09.03.2026 за клопотанням сторін та їх представників оголошено перерву.
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Аргументи позивача
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у сторін, за час перебування у шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась дочка, ОСОБА_4 .
Станом на дату подання позову донька сторін досягла повноліття, однак продовжує навчання на денній формі навчання та на платній основі, щорічно сплачуючи 42 587,00 грн.
Навчання спільної доньки унеможливлює отримання нею інших доходів, що обумовлює необхідність надання матеріальної допомоги на час навчання. Відповідач, отримуючи заробітну плату, як водій АТП №1 та пенсію, тобто маючи регулярний і достойний дохід, має змогу утримувати спільну дочку, однак, допомагає усім, окрім власної доньки.
З урахуванням аргументів відповідача щодо неналежності позивача, вказала про спільне проживання усієї сім`ї з вересня 2009 року за адресою: АДРЕСА_3 , зважаючи на те, що у квартирі за її реєстрацією, за ініціативою самого відповідача та домовленістю із першою його дружиною, проживає дорослий син відповідача від першого шлюбу, разом із усією його сім`єю (а.с. 92).
Заперечення відповідача
Відповідач з вимогами позовної заяви не погодився, оскільки ОСОБА_1 є неналежним позивачем. Крім цього, позивачем не доведено необхідність надання допомоги у заявленому річному розмірі 120 000,00 грн, при вартості навчання за рік у розмірі 42 587,00 грн.
Крім цього, він добровільно бере участь в утриманні дочки, саме він надавав кошти для оплати за перший та другий навчальні роки (2023/2024, 2024/2025). Крім цього, він повністю достроково оплатив вартість навчання аж до його завершення, зокрема й з урахуванням оплат, здійснених ним в ході судового розгляду. Позивач не надала суду доказів одноосібного утримання дочки, тоді, як такий обов`язок покладається не лише на нього, але й на позивача, яка також є працездатною, значно молодшою від нього, має постійне місце праці в Головному управлінні статистики у Львівській області, а отже й офіційні джерела доходів. Крім цього, саме він є непрацездатним, досяг віку 64 років, є особою з інвалідністю ІІІ групи, має на утриманні матір, яка досягла 82 років. Крім цього, вимушений допомагати дочці від першого шлюбу, яка хоча й досягла повноліття, проте за станом здоров`я потребує допомоги. Зважаючи на сій вік та стан здоров`я, відповідач несе значні витрати на лікування, яке необхідно підтримувати зокрема й у зв`язку із необхідністю несення тягаря щодо надання фінансової підтримки дочці, та характером трудових функцій водія. У іншому випадку йому необхідно звільнятись, а отже отримувати дохід лише у виді пенсійного забезпечення, що унеможливить надання допомоги. 
Дочка сторін, виступивши у судовому засіданні, підтвердила факт надання батьком їй матеріального утримання, як і матір`ю, у тому числі шляхом перерахування коштів на її рахунок. Також підтвердила факт оплати батьком вартості навчання. Зазначила про те, що у структурі її фактичних витрат, пов`язаних із навчанням, окрім оплати самого навчання, також значну частину займають витрати на копіювання та друк, проїзд до навчального закладу, витрати на зв`язок. Інших пояснень надати не змогла, отримавши емоційне потрясіння зважаючи на поведінку сторін та їх представників. З урахуванням думки учасників у судовому засіданні оголошено перерву, без подальшого виклику у судове засідання дочки сторін на основі наявних матеріалів справи.
Суд, заслухавши вступне слово учасників, з`ясувавши доводи на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, установив такі фактичні обставини справи, та відповідні до них правовідносини.
Фактичні обставини справи, встановлені судом.
Із копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , виданого 05.03.2005 Франківським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Струтин Золочівського району Львівської області та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м.Золочів Львівської області, перебувають у шлюбі, зареєстрованому 05.03.2005, про що зроблено актовий запис №63 (а.с. 8). 
Під час перебування у шлюбі у сторін народилась дочка, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції (а.с. 9). 
Відтак, ІНФОРМАЦІЯ_5  ОСОБА_4  досягла повноліття.
Віку 23 років досягне ІНФОРМАЦІЯ_6 .
ОСОБА_4 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується відомостями з Реєстру Львівської міської територіальної громади № 2025/007850296 від 13.06.2025 року (а.с. 10).
За цією ж адресою, зареєстроване місце проживання відповідача, що встановлено судом із даних відділу обліку та моніторингу про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України у Львівській області (а.с. 29). 
Квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , задекларована позивачем як така, що перебуває у її безоплатному користуванні (а.с. 21).
Відповідно до копії Акта від 24.09.2025, затвердженого Головою правління ЖБК №84 встановлено, що ОСОБА_1 , 1980 року народження, ОСОБА_4 , 2005 року народження та ОСОБА_3 , 1961 року народження, проживають без реєстрації за адресою: АДРЕСА_3  (а.с. 97).
22 серпня 2023 року між Львівським національним університетом імені Івана Франка, в особі Мельника Володимира Петровича, що діяв на підставі Статуту, з однієї сторони, та ОСОБА_1 , вказаною як замовник освітніх послуг, з другої сторони, для здобувача освіти, ОСОБА_4 , укладено Договір про надання платної освітньої послуги для підготовки здобувачів вищої освіти №2967-23/ВС-219-11.16 (надалі – Договір) (а.с. 11-14).
Предметом цього Договору є фінансові зобов`язання Замовника щодо оплати освітньої послуги, що надається Здобувачу Університетом для здобуття вищої освіти за освітнім рівнем «бакалавр», спеціальністю «Філософія (Германські мови та література (переклад включно), перша – англійська) / Англійська та друга іноземні мови та літератури», Факультету іноземних мов за денною формою навчання. 
Відповідно до п. 3.2. Договору, загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 170 348,00 грн.
Вартість платної освітньої послуги за кожен навчальний рік за умовами цього Договору становить 42 587,00 грн (п. 3.3.1. Договору) (а.с. 11).
Вартість платної освітньої послуги за кожен семестр за умовами цього Договору становить 21 293,50 грн (п. 3.3.2. Договору) (а.с. 11).
За умовами п. 3.4. Договору, Замовник вносить плату щосеместрово: 
за І семестр – 25.08.2023;
за ІІІ, V, VІІ семестри – до 25 серпня відповідного календарного року;
за ІІ, ІV, VІІІ семестри – до 25 січня відповідного календарного року (а.с. 11).
Розрахунковий рахунок отримувача НОМЕР_6 (а.с. 12).
Згідно із довідки №596 від 16.06.2025 ОСОБА_4 є студентом ІІ курсу, освітнього ступеня «Бакалавр» денної форми здобуття освіти Факультету іноземних мов Львівського національного університету імені Івана Франка, за спеціальністю: 035 Філологія, дата завершення навчання: 30.06.2027 (а.с.15).
Відповідно до декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2024 рік:
- доходи позивача, у вигляді заробітної плати у Головному управлінні статистики у Львівській області (ЄДРПОУ: 02361400) склали 266 660,00 грн;
- доходи відповідача, у вигляді заробітної плати у Львівському комунальному автотранспортному підприємстві №1 (ЄДРПОУ: 23884071) склали 651 777,00 грн;
- доходи відповідача, у вигляді пенсії у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області (ЄДРПОУ: 13814885) склали 52 163,00 грн (а.с. 22).
Встановлено, що у сторін відсутні об`єкти незавершеного будівництва, цінне рухоме майно, транспортні засоби, цінні папери, корпоративні права, нематеріальні активи (а.с. 21-22).
Квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , належить на праві власності відповідачу (а.с. 21).
Позивачу належить на праві власності квартира, розташовувана за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 20-21).
Грошових активів, які б були у розпорядженні суб`єкта декларування та членів її сім`ї станом на 31.12.2024 не задекларовано, із зазначенням «У суб`єкта декларування чи членів його сім`ї відсутні об`єкти для декларування в цьому розділі» (а.с. 23).
На підтвердження доходів сторін, отриманих упродовж 2024 року позивачем також надано відповідні документи, дані яких співпадають із даними, відображеними у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2024 рік (а.с. 95, 96, 98).
Із наданої відповідачем банківської виписки по картці НОМЕР_7 за період 01.01.2024 – 15.09.2025 встановлено, що вона стосується даних про операції відповідача щодо перерахування коштів на рахунок ОСОБА_4 у загальній сумі 69 226,00 грн. Зокрема на картку ОСОБА_4 відповідачем перераховано:
у січні 2024 року – 1 050,00 грн; 
у лютому 2024 року – 6 225,00 грн; 
у березні 2024 року – 540,00 грн;
у квітні 2024 року – 5 175,00 грн;
у травні 2024 року – 3 834,00 грн;
у червні 2024 року – 5 405,00 грн;
у липні 2024 року – 2 350,00 грн;
у серпні 2024 року – 9 615,00 грн;
у вересні 2024 року – 2 402,00 грн;
у жовтні 2024 року – 5 430,00 грн;
у листопаді 2024 року – 3 190,00 грн;
у грудні 2024 року – 2 860,00 грн;
у січні 2025 року – 0,00 грн;
у лютому 2025 року – 1 000,00 грн;
у березні 2025 року – 3 200,00 грн;
у квітні 2025 року – 2 000,00 грн;
у травні 2025 року – 2 950,00 грн;
у червні 2025 року – 2 500,00 грн;
у липні 2025 року – 2 500,00 грн;
у серпні 2025 року – 6 500,00 грн;
14.09.2025 – 500,00 грн (а.с. 51-53).
У жовтні 2025 року відповідачем перераховано на рахунок ОСОБА_4 2000,00 грн (а.с. 199), у листопаді 2025 року – 1000,00 грн, поряд із згаданою вище оплатою вартості навчання у розмірі 25 065,00 грн (а.с. 200).
У січні 2026 року відповідачем перераховано на рахунок ОСОБА_4 24 000,00 грн (а.с. 215)
Із додатково наданої відповідачем банківської виписки по картці НОМЕР_7 за період 01.01.2023 – 31.12.2023 встановлено, що відповідач перерахував 23 959,00 грн на рахунок ОСОБА_4 (а.с. 152-155).
Як стверджується учасниками справи 16.10.2025 набрало законної сили рішення суду про розірвання шлюбу сторін.
У ході судового розгляду відповідач продовжив оплачувати вартість навчання, повністю сплативши його достроково платежами: 
від 10.11.2025 у сумі 25 065,00 грн на рахунок НОМЕР_6 , що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції № 0.0.4617371507.1 (а.с. 162, 200); 
від 24.12.2025 у сумі 50 130,00 грн на рахунок НОМЕР_6 , що підтверджується платіжною інструкцією № 5358040575250356 (а.с. 214).
Відповідач є пенсіонером за віком та особою з інвалідністю ІІІ групи за загальним захворюванням, згідно із пенсійного посвідчення, виданого 28.02.2024 (а.с. 54).
Відповідач має матір пенсійного віку, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 55), яка за станом здоров`я не здатна до самообслуговування та потребує постійного стороннього догляду, згідно із медичного висновку №564 від 14.12.2023 (а.с. 56).
Із додатково наданої відповідачем банківської виписки по картці НОМЕР_8 за той же період 01.01.2023 – 10.10.2025 встановлено, що відповідач перерахував 34 787,01 грн на рахунок старшої дочки від попереднього шлюбу, ОСОБА_6 (а.с. 156), із початком наданням такої допомоги з серпня 2024 року. Крім цього, продовжив надання їй допомоги жовтні – листопаді 2025 року (а.с. 201-202). Для обґрунтованості необхідності надання такої допомоги надано дані щодо проведеного їй оперативного втручання у жовтні 2024 року (а.с. 163).
Доходи відповідача у Львівському комунальному автотранспортному підприємстві №1, як водія автотранспортних засобів, за період січня – червня 2025 року склали 320 783,62 грн, у тому числі 57 741,05 грн податку з доходів фізичних осіб (а.с. 58).
Відтак, його щомісячний дохід у вигляді заробітної плати у зазначений період, з вирахуванням податків, склав 43 840,43 грн (263 042,57 грн : 6).
Упродовж періоду 01.01.2025 – 15.09.2025 витрати відповідача на ліки склали 155 853,36 грн, на підтвердження чого надано виписку АБ «Укргазбанк» по картці за період з (а.с. 59-76).
У подальшому ці ж витрати зросли упродовж періоду 01.01.2025 - 13.11.2025 до 216 683,44 грн (а.с. 164-179).
Також 14.10.2025 – 17.10.2025 він здійснював оплату медичних послуг на загальну суму 6 130,00 грн (а.с. 180-198). 
Відтак, відповідач звертає увагу на те, що він змушений нести витрати на лікування, які, зважаючи на його вік і стан здоров`я, становлять для нього непомірний тягар та упродовж останнього часу становить орієнтовно 80% його доходу. При цьому, зазначає про те, що й сам є пенсіонером і працює лише для того, щоб допомогти сім`ї, хоча для нього робочі будні стають все важчими. Якщо ж не прийматиме лікування, то не зможе допомогти ні собі, ні комусь іншому. 
За даними відомостей з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про джерела та суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору, доходи позивача у вигляді заробітної плати у Головному управлінні статистики у Львівській області (ЄДРПОУ: 02361400) упродовж періоду січня – липня 2025 року склали 147 232,18 грн (а.с. 99).
На підтвердження участі позивача в утриманні дочки позивачем також надано роздруківки платіжних інструкцій про перерахунок ОСОБА_4 коштів упродовж грудня 2024 року – вересня 2025 року у загальній сумі 18 190,00 грн:
у грудні 2024 року – 90,00 грн;
у січні 2025 року – 2 100,00 грн (200,00 грн + 300,00 грн + 700,00 грн + 600,00 грн + 200,00 грн + 100,00 грн);
у лютому 2025 року – 700,00 грн (500,00 грн + 200,00 грн);
у березні 2025 року – 1 600,00 грн (100,00 грн + 500,00 грн + 500,00 грн + 300,00 грн + 200,00 грн);
у квітні 2025 року – 100,00 грн;
у травні 2025 року – 300,00 грн (200,00 грн + 100,00 грн);
у червні 2025 року – 900,00 грн (400,00 грн + 500,00 грн);
у липні 2025 року – 7 900,00 грн (500,00 грн + 500,00 грн + 200,00 грн + 1900,00 грн + 400,00 грн + 3 900,00 грн + 500,00 грн);
у серпні 2025 року – 3 000,00 грн (2 500,00 грн + 500,00 грн);
у вересні 2025 року – 1 500,00 грн (500,00 грн + 1 000,00 грн) (а.с. 100-130).
Станом на день ухвалення судового рішення у справі сторонами також визнається факт проведення повної оплати вартості навчання, згідно із умовами укладеного Договору.
Незважаючи на виконання зобов`язань за Договором, сторона позивачів просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, з огляду на об`єктивну необхідність інших витрат, пов`язаних із копіюванням та друком, проїздом до навчального закладу, зв`язком, тощо.
Оцінка суду.
Положеннями ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі – СК України), під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.
Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Частиною 3 зазначеної вище статті передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
В абз. 2 п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
Відтак, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Так, Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16 (провадження № 61-12782св18) зробив висновок про те, що Сімейним Кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.
Таким чином, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання, передбачають обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.
Стаття 200 СК України передбачає, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно із ч. 2 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
При цьому СК України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина.
Обставини за яких тягар утримання повнолітніх дітей у зв`язку з їх навчанням лежить виключно на одному із батьків є порушенням закону.
У відповідності до вимог ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦПК України, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно із ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що дитина сторін є студенткою другого курсу, освітнього ступеня «Бакалавр» денної форми здобуття освіти Факультету іноземних мов Львівського національного університету імені Івана Франка на платній основі.
Після розірвання шлюбу між сторонами та станом на дату ухвалення судового рішення вартість навчання повністю оплачена відповідачем, аж до його завершення.
Разом із цим, дочка сторін також потребує коштів на копіювання та друк, проїзд до навчального закладу, зв`язок, тощо. 
Ненадання позивачем доказів понесення таких витрат не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки такі витрати беззаперечно існують, враховуючи щоденні потреби дитини для її життєдіяльності в період навчання.
Водночас, суд враховує також добровільність участі відповідача у матеріальних витратах на дитину та наявність у нього можливості надавати таку допомогу, у тому числі з урахуванням його віку, стану здоров`я, групи інвалідності, зростання витрат на його лікування, наявності інших утриманців та враховуючи спільний обов`язок батьків утримувати дітей, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення аліментів у розмірі 4 000,00 грн, що відповідає принципу розумності і справедливості, не порушує прав платника та одержувача аліментів.
Розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Із п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.
Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій міститься вимога щодо стягнення аліментів, тому суд вважає, що з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 1 211,20 грн в дохід держави.
На підставі наведеного та керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 264-265, 274, 279, 430 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів – задовольнити частково. 
Стягувати з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_1 , у розмірі 4 000 (чотирьох тисяч) гривень 00 копійок щомісячно на час навчання  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на Факультеті іноземних мов Львівського національного університету імені Івана Франка, починаючи з 04.07.2025 та до закінчення навчання, але не більше, як до досягнення ОСОБА_4 двадцяти трьох років.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3  на користь держави судовий збір у розмірі 1 211 (однієї тисячі двохсот одинадцяти) гривень 20 копійок.
Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів, у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч. 1 ст. 273 ЦПК України).
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 2 ст. 273 ЦПК України).
Повний текст рішення у справі №465/5936/25 складено 11.05.2026.

Суддя: Баран О.І.