КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 травня 2026 року м. Київ № 320/36025/25
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панової Г.В., при секретарі судового засідання Любенко Д.І.,
за участю представників сторін:
від позивача – Ліщенко Т.М.,
від відповідача – Федоренко А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу
за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 
до Головного управління ДПС у м. Києві
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень- рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулася фізична особа-підприємць ОСОБА_1 з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № 8050524024 від 18.12.2023 та № 8050624024 від 18.12.2023.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що про проведення перевірки та прийняття спірних податкових повідомлень-рішень йому стало відомо лише після отримання ухвали Київського окружного адміністративного суду у справі про стягнення податкового боргу та ознайомлення з матеріалами відповідної судової справи у липні 2025 року, у зв`язку з чим просить поновити строк звернення до суду. Також позивач зазначає, що контролюючим органом помилково визначено суму експортної операції у розмірі 39 654,41 євро, тоді як фактична вартість поставленого товару згідно з інвойсом та вантажно-митною декларацією становила 38 654,41 євро. На думку позивача, валютна виручка за зовнішньоекономічним контрактом фактично надійшла на його рахунок 14.12.2022 у сумі 38 654,41 євро, що підтверджується банківськими документами та довідкою АТ КБ «ПриватБанк» про зняття відповідної операції з валютного контролю. Крім того, позивач вказує, що під час проведення перевірки контролюючим органом не було належним чином витребувано документи в порядку, передбаченому статтею 85 Податкового кодексу України, а тому висновки про порушення вимог пунктів 44.1, 44.3 статті 44 та пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України є безпідставними. Просить позов задовольнити.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16.09.2025 відкрито провадження в адміністративній справі №320/34983/25, вирішено питання про її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Відповідач направив на адресу суду відзив, в якому проти позову заперечив та зазначив, що документальну позапланову невиїзну перевірку проведено на підставі та у спосіб, визначені Податковим кодексом України, а копію наказу про проведення перевірки та повідомлення про її проведення було направлено позивачу рекомендованим листом за його податковою адресою. Відповідач наголошує, що під час проведення перевірки позивачем не надано документів, необхідних для підтвердження дотримання вимог валютного законодавства, незважаючи на направлення контролюючим органом відповідних запитів та повідомлень. На думку відповідача, станом на дату завершення перевірки валютна виручка за вантажно-митною декларацією від 10.12.2021 №UA100140/2021/282945 у сумі 39 654,41 євро на рахунок позивача не надійшла, у зв`язку з чим позивачем порушено встановлені законодавством строки розрахунків за експортною операцією. Також відповідач посилається на положення пунктів 42.2 та 42.5 Податкового кодексу України і зазначає, що документи контролюючого органу вважаються належним чином врученими платнику податків, оскільки надсилалися за його податковою адресою рекомендованою кореспонденцією. У задоволенні позову просить відмовити.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29.01.2026 у задоволенні клопотання представника Головного управління ДПС у м. Києві про залишення адміністративного позову у справі № 320/36025/25 без розгляду - відмовлено.
Протокольною ухвалою суду від 29.01.2026 суд на місці ухвалив закрити підготовче судове засідання та призначити справу по суті заявлених позовних вимог.
У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи позовної заяви та просив суд позов задовольнити. Представник відповідача проти позов заперечував та просив суд відмовити у його задоволенні. 
Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з такого.
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання та перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у м. Києві.
20.10.2021 між ФОП ОСОБА_1 та компанією FLAGMAN s.r.o. (Словацька Республіка) укладено зовнішньоекономічний контракт №20102021, предметом якого є поставка товару покупцю-нерезиденту.
На виконання умов зазначеного контракту позивачем здійснено поставку товару на адресу компанії FLAGMAN s.r.o., що підтверджується інвойсом від 09.12.2021 №3 та вантажно-митною декларацією від 10.12.2021 №UA100140/2021/282945.
На підставі підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпунктів 78.1.1, 78.1.2 пункту 78.1 статті 78, статей 79, 82 Податкового кодексу України Головним управлінням ДПС у м. Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог валютного законодавства України при розрахунках за зовнішньоекономічним контрактом від 20.10.2021 №20102021 з компанією FLAGMAN s.r.o. за період з 20.10.2021 по 25.10.2023.
За результатами перевірки складено акт від 31.10.2023 №69865/Ж5/26-15-24-02-04/3298704696, у якому контролюючим органом зроблено висновок про порушення позивачем пункту 2 статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» у зв`язку з неодержанням валютної виручки за зовнішньоекономічним контрактом у встановлені законодавством строки, а також пунктів 44.1, 44.3 статті 44 Податкового кодексу України у зв`язку з ненаданням документів під час проведення перевірки.
На підставі зазначеного акта перевірки, Головним управлінням ДПС у м. Києві прийняті податкові повідомлення-рішення від 18.12.2023:
- №8050524024, яким до позивача застосовано пеню за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності у розмірі 1 388 943,30 грн,
- №8050624024, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 1 020,00 грн.
Не погоджуючись із податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовано Податковим кодексом України (далі - ПК України).
Правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ та відповідальність за порушення ними валютного законодавства визначено Законом України «Про валюту і валютні операції» № 2473-VIII від 21.06.2018 (далі – Закон № 2473-VIII).
У відповідності до статті 1 Закону № 2473-VIII Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунку за операціями з експорту та імпорту товарів.
Згідно із ч. 2 статті 13 Закону № 2473-VIII у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав - з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання.
Відповідно до пункту 21 розділу ІІ Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 5 від 02.01.2019, граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 365 календарних днів.
За окремими операціями з експорту та імпорту товарів граничні строки розрахунків, встановлені Національним банком України, можуть бути подовжені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, шляхом видачі висновку (абзац 1 частини четвертої статті 13 Закону № 2473-VIII).
Відповідно до статті 7 Закону України «Про Національний банк України» з метою забезпечення надійності та стабільності функціонування банківської системи Правлінням Національного банку України затверджено Постанову про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану від 24.02.2022 № 18 (далі Постанова № 18).
Пунктом 14-2 Постанови № 18 передбачено, що граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 180 календарних днів та застосовуються до операцій, здійснених з 05 квітня 2022 року.
Разом з тим суд зазначає, що застосування фінансових санкцій за порушення валютного законодавства повинно здійснюватися з урахуванням фактичного виконання зовнішньоекономічної операції та реального змісту правовідносин між сторонами зовнішньоекономічного контракту.
Як вбачається з акта перевірки, підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення від 18.12.2023 №8050524024 стали висновки контролюючого органу про порушення позивачем пункту 2 статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції», а саме неодержання валютної виручки за зовнішньоекономічним контрактом від 20.10.2021 №20102021 з компанією FLAGMAN s.r.o. (SLOVAKIA) у встановлені законодавством строки.
Відповідно до частини другої статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, визначені договорами, але не пізніше строків та в обсязі, встановлених Національним банком України.
Згідно з пунктом 21 розділу ІІ Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 №5, на момент виникнення спірних правовідносин граничний строк розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становив 365 календарних днів.
Водночас, суд зазначає, що для встановлення факту порушення валютного законодавства контролюючий орган повинен не лише формально послатися на інформацію інформаційних баз даних або окремі відомості, отримані від інших органів, а й достовірно встановити фактичні обставини господарської операції, розмір валютної виручки, дату її надходження, а також дослідити всі документи, які підтверджують виконання сторонами зовнішньоекономічного контракту.
Як встановлено судом, на виконання контракту від 20.10.2021 №20102021 позивачем здійснено поставку товару на адресу компанії FLAGMAN s.r.o., що підтверджується інвойсом від 09.12.2021 №3 та вантажно-митною декларацією від 10.12.2021 №UA100140/2021/282945.
Разом із тим, зі змісту акта перевірки вбачається, що контролюючий орган виходив із того, що сума поставки за зазначеною вантажно-митною декларацією становила 39 654,41 євро, а валютна виручка у такому розмірі на рахунок позивача не надійшла.
Однак під час судового розгляду встановлено, що первинні документи зовнішньоекономічної операції містять інші відомості щодо вартості поставленого товару.
Так, згідно з інвойсом та митними документами вартість поставленого товару становила 38 654,41 євро. Таким чином, вихідні показники, покладені контролюючим органом в основу розрахунку пені, не узгоджуються із первинними документами та фактичними обставинами господарської операції.
Суд звертає увагу, що різниця між сумою, зазначеною у первинних документах, та сумою, використаною контролюючим органом при проведенні перевірки, становить 1000 євро. 
При цьому, відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів щодо джерел походження такої суми та причин її використання під час проведення перевірки.
У ході судового розгляду представник відповідача пояснив, що зазначена в акті перевірки та використана при розрахунку пені сума 39 654,41 євро є наслідком технічної помилки (описки), оскільки фактична вартість поставленого товару становила 38 654,41 євро.
Разом з тим суд не може погодитися з доводами відповідача про те, що така помилка не впливає на правомірність спірного податкового повідомлення-рішення.
Суд звертає увагу, що під час проведення перевірки, складення акта перевірки та прийняття податкового повідомлення-рішення контролюючий орган виходив саме із суми 39 654,41 євро та саме цю суму поклав в основу висновку про порушення валютного законодавства і подальшого розрахунку пені.
При цьому матеріали справи не містять доказів внесення змін до акта перевірки, проведення перерахунку суми пені, відкликання чи скасування податкового повідомлення-рішення у зв`язку з виявленою помилкою.
Більше того, про наявність такої помилки позивач не був повідомлений ані під час проведення перевірки, ані після прийняття податкового повідомлення-рішення. 
Відповідні пояснення щодо технічного характеру розбіжності були наведені представником відповідача лише під час судового розгляду цієї справи.
Фактично відповідач в межах судового провадження намагається надати нове обґрунтування правомірності прийнятого рішення та виправити недоліки акта перевірки і податкового повідомлення-рішення, які існували на момент їх прийняття.
Водночас суд зазначає, що правомірність рішення суб`єкта владних повноважень підлягає оцінці виходячи з тих фактичних обставин та мотивів, які існували на момент його прийняття. Суб`єкт владних повноважень не може усувати недоліки свого рішення шляхом наведення нових пояснень або виправлення помилок вже після виникнення спору та звернення особи до суду.
За таких обставин навіть визнання відповідачем факту технічної помилки свідчить не про правомірність спірного рішення, а навпаки підтверджує, що висновки контролюючого органу та здійснений ним розрахунок ґрунтувалися на недостовірних вихідних даних.
Водночас використання помилкових вихідних показників позбавляє суд можливості перевірити правильність здійсненого відповідачем розрахунку пені, оскільки суду не надано ані виправленого розрахунку, ані доказів того, що розмір визначеного грошового зобов`язання залишився б незмінним у разі використання фактичної суми зовнішньоекономічної операції.
Крім того, суд враховує, що розбіжність у сумі поставки була виявлена та фактично визнана самим відповідачем лише під час судового розгляду справи. За таких обставин позивач був позбавлений можливості надати свої заперечення щодо зазначених обставин під час проведення перевірки, подання заперечень на акт перевірки чи в адміністративному порядку оскарження, оскільки до моменту розгляду справи судом контролюючий орган послідовно наполягав на правильності суми 39 654,41 євро. Така поведінка суб`єкта владних повноважень не відповідає принципу правової визначеності та не може покладати негативні наслідки на платника податків.
Більше того, матеріали справи містять банківські документи, які підтверджують надходження на рахунок позивача 14.12.2022 грошових коштів у розмірі 38 654,41 євро від компанії FLAGMAN s.r.o. 
У призначенні платежу прямо зазначено контракт №20102021 від 20.10.2021 та інвойс №3 від 09.12.2021, що свідчить про безпосередній зв`язок цього платежу зі спірною зовнішньоекономічною операцією.
Крім того, наданою АТ КБ «ПриватБанк» довідкою підтверджується, що відповідна зовнішньоекономічна операція була знята банком з валютного контролю 14.12.2022 у зв`язку з надходженням коштів від нерезидента.
Оцінюючи зазначені докази у сукупності, суд дійшов висновку, що вони безпосередньо підтверджують факт надходження валютної виручки за контрактом від 20.10.2021 №20102021 та спростовують висновки контролюючого органу про її відсутність.
Суд також бере до уваги, що валютний нагляд за спірною операцією здійснювався уповноваженим банком як агентом валютного нагляду відповідно до вимог Закону України «Про валюту і валютні операції». 
Саме банк здійснює контроль за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків та приймає рішення про завершення валютного нагляду у разі надходження валютної виручки або настання інших передбачених законом підстав.
Факт зняття банком операції з валютного контролю свідчить про завершення валютного нагляду щодо відповідної операції. При цьому відповідачем не надано жодних доказів того, що таке рішення банку було помилковим, прийнятим із порушенням вимог законодавства або скасованим у встановленому порядку.
Суд враховує, що саме уповноважений банк є первинним суб`єктом валютного нагляду за експортною операцією. Відтак відсутність будь-яких претензій банку щодо дотримання строків розрахунків та завершення валютного нагляду є обставиною, яка підлягає врахуванню при оцінці висновків контролюючого органу.
Натомість, контролюючий орган фактично проігнорував як первинні документи господарської операції, так і документи банківської установи, обмежившись посиланням на інформацію, отриману під час перевірки, та зробив висновок про відсутність валютної виручки.
За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач не довів належними та допустимими доказами факт порушення позивачем вимог статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції», а висновки акта перевірки про ненадходження валютної виручки не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доказування правомірності рішення суб`єкта владних повноважень покладається на такого суб`єкта.
Проте у цій справі відповідач не довів правомірності прийнятого податкового повідомлення-рішення від 18.12.2023 №8050524024, а тому суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання його протиправним та скасування.
Також суд вважає безпідставним податкове повідомлення-рішення від 18.12.2023 №8050624024, прийняте за порушення пунктів 44.1, 44.3 статті 44 та пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України, зважаючи на таке.
Як вбачається з матеріалів справи, підставою для застосування до позивача штрафних санкцій стало ненадання документів під час проведення перевірки.
Разом із тим суд звертає увагу, що застосування відповідальності за ненадання документів можливе лише за умови належного дотримання контролюючим органом порядку витребування таких документів та належного підтвердження факту невиконання платником податків відповідного обов`язку.
Водночас, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів вручення позивачу запиту про надання документів саме у порядку, передбаченому статтею 85 Податкового кодексу України, із визначенням конкретного переліку документів, необхідних для проведення перевірки.
Сам факт направлення повідомлення про проведення перевірки не є тотожним належному витребуванню документів у розумінні статті 85 ПК України та не підтверджує виникнення у платника податків обов`язку надати конкретний перелік документів, за ненадання яких може наставати фінансова відповідальність.
За відсутності належного підтвердження виникнення у позивача відповідного обов`язку щодо надання документів суд позбавлений можливості дійти висновку про наявність у його діях складу податкового правопорушення.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення від 18.12.2023 №8050624024 прийняте без належного правового та фактичного обґрунтування, а тому підлягає визнанню протиправним та скасуванню.
Таким чином, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено факту порушення позивачем вимог статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції», а також не доведено наявності підстав для притягнення його до відповідальності за ненадання документів.
Натомість, матеріали справи підтверджують факт надходження валютної виручки за спірною зовнішньоекономічною операцією та завершення валютного нагляду банківською установою.
Відтак, податкові повідомлення-рішення від 18.12.2023 №8050524024 та №8050624024 є протиправними та підлягають скасуванню.
За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.
Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Частиною 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Під час звернення з даним позовом до суду позивач сплатив судовий збір в розмірі 13899, 63 грн, що підтверджується відомостями квитанції наявної в матеріалах справи.
Відтак, враховуючи задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку, що сплачена позивачем сума судового збору підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 77, 90, 139, 241-247, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
ВИРІШИВ :

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.
2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві № 8050524024 від 18.12.2023 та № 8050624024 від 18.12.2023.
3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (ідентифікаційний код 44116011; місцезнаходження: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації : АДРЕСА_1 ) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 13 899 (тринадцять тисяч вісімсот дев`яносто дев`ять) грн 63 коп. 

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Панова Г. В.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення - 01 червня 2026 р.