Справа № 683/903/26
2/683/977/2026 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2026 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області
в складі: головуючої судді Кутасевич О.Г.,
з участю секретаря судового засідання Братенка В.В.,
позивачки ОСОБА_1 , 
її представника адвоката Вонсовича М.М., 

розглядаючи у судовому засіданні в залі суду в м. Старокостянтинові цивільну справу №683/903/26, 2/683/977/2026 за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Вонсович Михайло Михайлович до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,
в с т а н о в и в: 

У березні 2026 року адвокат Вонсович М.М. в інтересах ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 і просить визнати за позивачкою в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6824286900:001:0086 площею 1,8101 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Решнівецької сільської ради Старокостянтинівскього району Хмельницької області, яка належала померлому на підставі Державного акту про право власності на землю серії ЯГ №113859 виданого 11 травня 2006 року.
В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що позивачка є спадкоємцем померлого за законом, однак нотаріусом відмовлено їй в оформленні її спадкових прав після смерті батька, у зв`язку із наявністю спору між спадкоємцями, оскільки разом з померлим за місцем його проживання по АДРЕСА_1 був зареєстрований ОСОБА_2 . Уважав, що останній фактично зі спадкодавцем не проживав, а тому відповідно до усталеної судової практики уважається таким, що не прийняв спадщину. 
У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Зазначала, що її батько ОСОБА_3 проживав в АДРЕСА_1 , однак у 2022 році після перенесеного інсульту потребував стороннього догляду, а тому вона орендувала квартиру, де доглядала його до його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач є її племінником, однак із ОСОБА_3 останній не проживав більше п`яти років.
Адвокат Вонсович М.М. підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Зазначав, що єдиною спадкоємицею, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 є позивачка, а онук померлого, який мав право на спадщину за правом представлення і був зареєстрований з ним, фактично не проживав, а тому відповідно до усталеної судової практики уважається таким, що не прийняв спадщину, оскільки прийняття спадщини полягає у фактичному проживанні спадкоємця разом із спадкодавцем, а не лише реєстрації його місця проживання за однією адресою. 
Відповідач ОСОБА_2 , який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи до суду не з`явився, причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав.
Заслухавши позивачку, її представника, допитавши свідків, дослідивши надані докази, суд уважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 
Частиною 1 статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідовсі, якби вони були живими на час відкриття спадщини.
Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, спадкоємцем, що прийняв спадщину, вважається особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, ця особа не заявила про відмову від спадщини, а також спадкоємцем, що прийняв спадщину, є особа, яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, однак у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України). 
Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , який на день смерті відповідно до довідки виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради від 18 червня 2025 року був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_1 , разом із онуками ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та дочкою ОСОБА_1 . 
До складу спадкового майна після смерті ОСОБА_3 увійшло право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6824286900:001:0086 площею 1,8101 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Решнівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, яка належала померлому на підставі Державного акту про право власності на землю серії ЯГ №113859 виданого 11 травня 2006 року.
25 червня 2025 року ОСОБА_1 звернулась до Старокостянтинівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 .
ОСОБА_2 , який є онуком померлого та мав право на спадщину після смерті ОСОБА_3 за правом представленням із заявою про прийняття спадщини не звертався.
Зазначені обставини підтверджуються: паспортними даними позивачки; її свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 ; свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 ; свідоцтвом про смерть ОСОБА_1 серія НОМЕР_3 ; витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, відповідно до якого матір`ю ОСОБА_2 є ОСОБА_6 ; свідоцтвом про народження ОСОБА_5 , серії НОМЕР_4 ; свідоцтвом про народження ОСОБА_4 серії НОМЕР_5 , рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 10 жовтня 2019 року.
Відповідно до усталеної судової практики при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини, коло спадкоємців, які прийняли спадщину, законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини. Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово- експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину.
Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо).
Згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Зазначена норма відображає загальний принцип недискримінації за ознакою наявності чи відсутності реєстрації місця проживання чи місця перебування особи.
За змістом пунктів 3.21 та 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.
Верховний Суд у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308св18) вказав, що частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.
Такі висновки відповідають правовій позиції, висловленій Верховним Судом у постановах від 27 лютого 2019 року у справі № 471/601/17-ц (провадження № 61-38452ск18),
ОСОБА_2 , хоч і був зареєстрований, проте фактично не проживав з ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтвердили допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_7 , яка є невісткою позивачки та ОСОБА_8 , яка проживала по сусідству із ОСОБА_3 . 
Указані свідки підтвердили, що ОСОБА_2 тривалий час не проживав за вказаною адресою разом із спадкодавцем. Позивачка ОСОБА_1 доглядала батька ОСОБА_3 , який потребував стороннього догляду після перенесеного інсульту з 2022 року по день його смерті у 2025 році. 
З огляду на викладене, суд уважає, що позивачка ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею після смерті ОСОБА_3 , яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину. 
09 вересня 2025 року державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори відмовлено ОСОБА_1 в оформленні її спадкових прав після смерті ОСОБА_3 на земельну ділянку з кадастровим номером 6824286900:001:0086 площею 1,8101 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, у зв`язку із наявністю спору з іншими спадкоємцями. Який прийняв спадщину шляхом прописки.
Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. 
Ураховуючи викладене, суд вважає, що є всі підстави для визнання за ОСОБА_1 в порядку спадкуванняза законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , права власності на вказане нерухоме майно.
Вимоги про стягнення судового збору позивачем не заявлялись.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд 

в и р і ш и в:
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6824286900:001:0086 площею 1,8101 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Решнівецької сільської ради Старокостянтинівскього району Хмельницької області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивачка: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .
Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий.
Повний текст рішення складений 19 червня 2026 року. 

Суддя