ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2026 р.	Справа № 591/8136/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Семененко М.О.,
Суддів: Чалого І.С. , Подобайло З.Г. ,
за участю секретаря судового засідання Григоренко І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 08.04.2026, головуючий суддя І інстанції: Ніколаєнко О.О., м. Суми, повний текст складено 08.04.26 року по справі № 591/8136/25
за позовом ОСОБА_1 
до  ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1   
про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ), звернувся до Зарічного районного суду м. Суми з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач 1, ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в якому просив суд:
- скасувати постанову, підписану від імені начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 про накладення адміністративного стягнення №Х05/25-1025 від 03.06.2025 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення;
- справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити.
В обґрунтування позову зазначив, що спірна постанова є такою, що винесена безпідставно та з істотними порушеннями його прав, не відповідає обставинам справи та вимогам закону, а тому підлягає скасуванню. Зауважив, що при винесенні постанови порушено ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), позивач не мав фактичної можливості скористатися правами, передбаченими ст. 268 КУпАП України, зокрема, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися правничою правовою допомогою, тощо. Адміністративна справа не розглядалася 03.06.2025, оскільки 03.06.2025 - це вівторок, тому прийом громадян, в т.ч. для проведення адміністративної комісії не міг проводитися за участю особи, що здійснила адміністративне правопорушення, бо у вівторок - неприйомний день, і черговий ТЦК та СП нікого не пропускає в 102 кабінет. У протоколі та постанові не зазначено жодного доказу порушення. До постанови у справі про адміністративне правопорушення не долучено доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, а саме: протоколу у справі про адміністративне правопорушення, пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновку експерта, речових доказів, тощо. Так, в протоколі зазначено, що особа, яка його складала, додала акт доставки позивача. Вважає, що начальник ТЦК, який виносив постанову на підставі даних електронної взаємодії, мав застосувати норму примітки до ст. 210 КУпАП. 
Крім того, зауважив, що постановою не розглядалося питання по суті справи - не проходження ВЛК одразу з моменту доставлення позивача до ТЦК та СП. Постановою взагалі не розглядалися матеріали, зокрема протокол від 24.05.2025, тому не доведено взагалі, стосовно чого встановлено факт порушення позивачем ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Стосовно суті правопорушення позивач зауважив, що відповідно до військово-облікового документу в паперовому та електронному вигляді позивач звільнений від призову на строкову військову службу, знаходиться на обліку в запасі. Для осіб, які знаходяться в запасі, медогляд не проводиться, бо така особа вже завчасно приписана до військових частин. Організація медичного огляду для визначення придатності до військової служби проводиться тільки для військовозобов`язаних та резервістів. Направлення на медичний огляд має відбуватися тільки повісткою та тільки тим ТЦК та СП, в якому уточнено дані та в якому громадяни знаходяться на обліку. Зазначив, що позивач своєчасно уточнив облікові дані, тому не має законних підстав направлятися на ВЛК. Позивач не мав при собі медичної документації в момент затримання, тому не міг пройти ВЛК у призначений час. Постанова, складена 03.06.2025, не надавалась позивачу. Представник позивача отримав постанову 08.07.2025.
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 13.08.2025 залучено до участі у справі в якості другого відповідача ІНФОРМАЦІЯ_4 (далі - відповідач 2, ІНФОРМАЦІЯ_5 ).
У відзиві на позовну заяву відповідач 2, ІНФОРМАЦІЯ_5 , проти позову заперечував. Зазначив, що протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 складено посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме стрільцем відділення взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 старшим солдатом ОСОБА_2 . При складанні протоколу про адміністративне правопорушення позивачу було: роз`яснено суть вчиненого порушення (відмова від проходження військово-лікарської комісії), зміст ст. 63 Конституції України, права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП, що засвідчено власноручним підписом позивача; запропоновано надати письмові пояснення з приводу вчиненого проступку, де позивач на окремому аркуші зазначив, відмовляюсь від проходження військово-лікарської комісії, з адміністративною відповідальністю ознайомлений; зафіксовано факт відсутності будь-яких заяв, клопотань зауважень; у відповідності до вимог ст. 277-2 КУпАП повідомлено про наступний розгляд справи, призначений на 15 год. 40 хв. 03.06.2025 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_6 , каб. №102 (тобто не пізніше ніж за три доби до дня розгляду справи), що засвідчено власноручним підписом позивача; надано другий примірник протоколу позивачу, що засвідчено його власноручним підписом. До протоколу №Х05/25-1025 від 24.05.2025 додано матеріали, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення позивачем, а саме картку обстеження та медичного огляду, копію повістки №3015, довідка про доставлення (супроводження) особи до ТЦК та СП, заява про відмову від проходження ВЛК, облікова картка ОСОБА_1 , направлення на ВЛК, копія паспорту ОСОБА_1 . Протокол відповідає приписам КУпАП та містить усі необхідні реквізити. 
Зауважив, що 24.05.2025 позивачу в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 було повідомлено про необхідність проходження військово-лікарської комісії у зв`язку з відсутністю будь-яких даних про проходження ним військово-лікарської комісії та визначення ступеня придатності до військової служби. Позивачу було вручено повістку №3015 від 24.05.2025 про необхідність проходження ВЛК. Отже, позивач був належним чином повідомлений про необхідність проходження військово-лікарської комісії. Позивач категорично відмовився від проходження ВЛК, що є порушенням законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію та містить склад правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Даний факт засвідчено в адміністративному протоколі №Х05/25-1025 від 24.05.2025. 
Також відповідач зазначив, що пункт 3 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 (далі - Порядок №560) передбачає, що призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації на особливий період проводиться незалежно від місця їх перебування на військовому обліку. Тож, перебування позивача на обліку у іншому ТЦК та СП не перешкоджає направленню його на ВЛК саме ІНФОРМАЦІЯ_7 . 
Щодо застосування примітки ст. 210 КУпАП до вчиненого правопорушення, відповідач звернув увагу суду на те, що така не може розглядатися як підстава для ухилення чи відмови від проходження військово-лікарської комісії, оскільки її зміст обмежується виключно процедурою отримання та актуалізації персональних даних у державних реєстрах. 
Зауважив, що позивачу та його представнику було достеменно відомо про призначений розгляд справи на 03.06.2025, проте вони не прибули на розгляд справи та не вживали жодних дій щодо ознайомлення з матеріалами справи в найкоротший термін. На переконання відповідача, це є проявом зловживання процесуальними правами та свідчить про недобросовісну поведінку. 
Крім того, зауважив, що станом на час звернення (18.07.2025) до Зарічного районного суду м. Суми із позовної заявою про скасування постанови про адміністративне правопорушення від 03.06.2025 №Х05/25-1025 сплинув встановлений законодавством процесуальний строк (строк позовної давності), що є підставою для залишення позовної заяви без розгляду.
Позивачем було подано відповідь на відзив, в якій він зазначив, що доводи щодо пропуску строку звернення до суду є безпідставними, оскільки суд, відкриваючи провадження у справі, вже надав оцінку обставинам, на які посилався позивач, а саме, тому, що оскаржувана постанова суду не була йому вручена чи надіслана у встановленому законом порядку і він дізнався про її існування лише після блокування банківських рахунків Державною виконавчою службою 04.07.2025. В ухвалі від 13.08.2025 суд прямо зазначив: "Визнати поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду та поновити ОСОБА_1 .... строк звернення до суду". 
Наполягав, що протокол складено неуповноваженою особою та з грубим порушенням норм КУпАП: відповідач посилається на наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 №144 від 25.12.2024, яким усіх військовослужбовців нібито уповноважено складати протоколи. При цьому п. 42 наказу прямо посилається на ст. 255 КУпАП як на правову підставу для визначення таких осіб. Однак ст. 255 КУпАП не містить жодної згадки про статті 210 чи 210-1, тобто законом не визначено коло осіб, які мають право складати протоколи за цими правопорушеннями, а жоден внутрішній наказ не може змінювати або розширювати повноваження, прямо визначені законом; у самому протоколі №Х05/25-1025 від 24.05.2025 зазначено, що він складений "на підставі ст. 235 КУпАП". Але ст. 235 КУпАП регулює порядок розгляду справи начальником ТЦК, а не порядок складання протоколу чи збору доказів". Таким чином, на думку позивача, наявна подвійна суперечність: наказ посилається на ст. 255, яка не передбачає складання протоколів за ст. 210-210-1; сам протокол посилається на ст. 235, яка взагалі не надає права складати протоколи. Тож, протокол склав рядовий солдат, стрілець відділення взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_9 , який не є посадовою особою ТЦК у розумінні КУпАП. 
Звернув увагу на суперечність між протоколом та постановою. Зауважив, що протокол інкримінує позивачу відмову від проходження ВЛК 24.05.2025, тоді як оскаржувана постанова обґрунтовує вину "неприбуттям з моменту оголошеної...загальної мобілізації від 24.02.2022". Це, на переконання позивача, свідчить про те, що стягнення накладено за правопорушення, яке не було предметом розгляду, що є грубим порушенням ст. 283 КУпАП. 
Зазначив, що відмова позивача була обґрунтованою, що підтверджується його власноручною заявою, де вказана причина: "недостатня кількість документів".
Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 08.04.2026 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Зазначив, що 24 травня 2025 року його було затримано співробітниками поліції на вулиці під час повернення додому та доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_3 о 17:00 (у вечірній час). Цього ж вечора йому було вручено повістку №3015 та направлення №3579772 на негайне проходження військово-лікарської комісії (ВЛК). Оскільки він не мав при собі медичної картки амбулаторного хворого (форма №025/о) та виписок з історії хвороби, надання яких лікарям є його невід`ємним правом та обов`язком згідно з Положенням МОУ №402, він відмовився від негайного медичного огляду. У картці обстеження позивач власноруч написав заяву: «відмовляюсь від проходження військово-лікарської комісії у зв`язку з недостатньою кількістю документів, що маю при собі в даний час». Всупереч об`єктивній неможливості проходження повноцінної ВЛК, стрільцем 3-го відділення взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_6 старшим солдатом ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення №Х05/25-1025. Розгляд справи було призначено на 03.06.2025 року о 15:40 у кабінеті № 102. Вказаний день (вівторок) був офіційним неприйомним днем для громадян, що фізично унеможливило присутність позивача та його адвоката на розгляді справи. 03 червня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_6 за відсутності позивача було винесено постанову про накладення штрафу в розмірі 25 500 грн. При цьому фабула постанови істотно відрізнялася від фабули протоколу (було додано звинувачення у неприбутті до ТЦК з початку мобілізації 24.02.2022 року), а текст самої постанови обривався на півслові. 
Зарічний районний суд м. Суми, розглядаючи справу, проігнорував беззаперечні докази фальсифікації відповідачем даних у системі «Оберіг», відсутність територіальної юрисдикції у міського ТЦК щодо жителя Сумського району, а також факт відсутності складу правопорушення. Суд перебрав на себе функцію органу обвинувачення, порушивши ч. 2 ст. 77 КАС України, чим легалізував протиправне рішення суб`єкта владних повноважень.
Зауважив, що він не ухилявся від військового обов`язку. Його власноручна письмова заява містила чітку умову: неможливість пройти огляд саме в той момент через відсутність документів. Вважає, що примус до проходження повного медогляду без можливості надати медичну карту є фізично неможливим, а сама вимога ТЦК є нездійсненною. Відсутність умислу в діях позивача виключає наявність складу адміністративного правопорушення (ст. 9 КУпАП).
Вважає, що суд першої інстанції повністю проігнорував долучені до матеріалів справи докази (Витяг з реєстру територіальної громади та ЕВОД), які беззаперечно підтверджують, що позивач постійно зареєстрований у Сумському районі та перебував на військовому обліку саме в ІНФОРМАЦІЯ_10 .
Зауважив, про недопустимість доказів (складання протоколу неуповноваженою особою). Так, відповідно до ст.ст. 254, 255 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення має складатися виключно уповноваженою посадовою особою. Протокол №Х05/25-1025 було складено стрільцем 3-го відділення взводу охорони старшим солдатом ОСОБА_2 . Рядовий охоронець не є посадовою особою органу військового управління, оскільки не наділений адміністративно-розпорядчими функціями. Внутрішній наказ відповідача №144 від 25.12.2024, яким усім військовослужбовцям ТЦК нібито надано право складати протоколи, є підзаконним актом індивідуальної дії, що прямо суперечить імперативним нормам КУпАП. Згідно з практикою Верховного Суду, збір доказів неуповноваженою особою перетворює ці докази на недопустимі («доктрина плодів отруєного дерева»). Суд першої інстанції проігнорував цей фундаментальний процесуальний дефект.
На переконання апелянта суддя грубо порушила принцип, визначений ч. 2 ст. 77 КАС України. У мотивувальній частині рішення суддя самостійно сформулювала аргументи на захист постанови ТЦК (зокрема, теорію про те, що доступ ВЛК до ЕСОЗ нівелює потребу в паперових документах позивача). Однак у самій оскаржуваній постанові ТЦК №Х05/25-1025 від 03.06.2025 немає жодної згадки про ЕСОЗ чи оцінки мотивів клієнта.
Щодо порушення права на захист (ст. 268 КУпАП), апелянт зазначив, що відповідно до ст. 268 КУпАП, справа повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Відповідач призначив розгляд справи на 03.06.2025 (вівторок). Відповідно до офіційного графіку роботи кабінету № 102 ІНФОРМАЦІЯ_6 , долученого до матеріалів справи, прийом громадян (у тому числі для адміністративних комісій) здійснюється виключно по понеділках та четвергах. Призначення розгляду на день, коли пропуск до ТЦК для цивільних осіб закрито, є штучним створенням перешкод для участі позивача та його захисника у справі. Це є фундаментальним порушенням права на захист, гарантованого ст. 268 КУпАП, та, згідно з практикою Верховного Суду, є безумовною підставою для скасування адміністративного стягнення. Крім того, винесена «за зачиненими дверима» постанова містила звинувачення у неприбутті після 24.02.2022 року, що виходить за межі первинного протоколу. 
Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до частини 4 статті 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
У судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача, наполягаючи на порушенні судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.
У судове засідання представники відповідачів не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином.
Відповідно до частини 3 статті 268, частини 2 статті 313 КАС України, справа розглядається за відсутності представників відповідачів. 
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є військовозобов`язаним (а.с. 10). 
Зі змісту копії тимчасового посвідчення (на заміну військового квитка) № НОМЕР_1 , виданого ІНФОРМАЦІЯ_11 16.05.2000, вбачається, що позивач переданий в запас з приводу смерті батька (а.с. 9).
24.05.2025 позивача було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_3 співробітниками поліції (а.с. 45).
В цей же день була складена повістка №3015 на ім`я позивача про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_6 24.05.2025 о 17:30 для проходження ВЛК та визначення призначення на особливий період. Повістку позивач отримав, 24.05.2025, що підтверджується його підписом у розписці (а.с. 48).
24.05.2025 ІНФОРМАЦІЯ_12 складено направлення №3579772 позивача на проходження ВЛК для встановлення придатності до проходження військової служби, датою початку медичного огляду вказано 24.05.2025 (а.с. 48 зворот).
Також видана картка обстеження та медичного огляду, яка надана відповідачем частково заповненою (ЕКГ та запис лікаря психіатра), у графі “Підпис обстежуваного” позивачем зазначено “відмовляюсь 24.05.2025” та міститься підпис позивача (а.с. 47).
24.05.2025 позивач подав заяву, у якій повідомив, що відмовляється від проходження ВЛК, у зв`язку з недостатньою кількістю документів, що має при собі в даний час. З адміністративною відповідальністю ознайомлений (а.с. 44 зворот).
24.05.2025 стрільцем 3-го відділення взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 солдатом ОСОБА_2 складено протокол №Х05/25-1025 про адміністративне правопорушення відносно позивача. Відповідно до вказаного протоколу 24.05.2025 о 17 год. 00 хв. під час дії особливого періоду (правового режиму воєнного стану), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , перебуваючи у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 , категорично відмовився від проходження медичного огляду для визначення ступеня придатності до військової служби згідно з рішенням начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 у формі Направлення на ВЛК від 24.05.2025 №3579772. Своїми діями порушив вимоги абз. 4 ч. 1 ст. 22 Закону України №3543-XII "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. 
У протоколі повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 15 год. 40 хв. 03.06.2025 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , каб. 102. Додатками до протоколу вказано карту обстеження, повістку №3015 від 24.05.2025, довідку доставлення, заяву відмову від ВЛК, облікову картку, направлення, копію паспорту. Протокол підписаний позивачем у графі про роз`яснення змісту ст. 63 Конституції України, а також прав та обов`язків, передбачених статтею 268 КУпАП, повідомлення про дату та час розгляду справи про адміністративне правопорушення та у графі про отримання другого примірника протоколу (а.с. 43 зворот, 44).
Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №Х05/25-1025 від 03.06.2025 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 25500 грн. Суть правопорушення, зазначеного у постанові, є аналогічною викладеному у складеному протоколі відносно позивача. У постанові мається відмітка про направлення її позивачу поштою 05.06.2025 (а.с.18).
Не погодившись з постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №Х05/25-1025 від 03.06.2025, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що відповідачем було дотримано процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскаржувана постанова містить необхідні реквізити, у тому числі, виклад обставин правопорушення, установлених під час розгляду справи, посилання на правові норми, порушення яких стало підставою для притягнення позивача до відповідальності. Постанова прийнята на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені КУпАП, обґрунтовано, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), тому підстави для її скасування відсутні. Суд відхилив доводи позивача стосовно нерозгляду відповідачем адміністративної справи у призначений день з посиланням на те, що наданий графік прийому громадян по понеділках та четвергах не виключає розгляд справ про адміністративні правопорушення у інші робочі дні. Також суд зазначив, що позивач у позовній заяві не вказує, що у призначені дату та час він або його представник з`явились до ІНФОРМАЦІЯ_6 на розгляд справи та їх не було допущено. У даній справі суд констатував, що під час розгляду справи не було встановлено таких процедурних порушень, які б могли вплинути на кінцевий результат розгляду відповідачем питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені в апеляційній скарзі, правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів встановила таке.
За приписами частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до статті 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Згідно зі статтею 248 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.
Відповідно до частини 1 статті 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, подавати заяви; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Згідно зі статтею 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За приписами частин 1, 2 статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Колегія суддів зазначає, що спірні правовідносини у даній справі склались з приводу правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП.
Частиною 1 статті 210-1 КУпАП передбачено, що порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з частиною 3 статті 210-1 КУпАП, вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
При цьому, процедуру складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про такі адміністративні правопорушення як порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття військово-облікових документів чи втрата їх з необережності (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) врегульовано Інструкцією зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженою Наказом Міністерства оборони України №3 від 01.01.2024, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 05.01.2024 за № 36/41381 (далі - Інструкція №3).
Так, відповідно до пункту 2 розділу І Інструкції №3 уповноважені посадові особи територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, яким надано право складати протоколи про адміністративні правопорушення (додаток 1) (далі - протокол), передбачені статтями 210, 210-1, 211 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), визначаються наказами керівників відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Інструкції №3 протокол складає уповноважена посадова особа територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. 
Згідно з пунктом 3 розділу ІІ Інструкції №3, у протоколі зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена, по батькові (за наявності), адреси свідків (якщо вони є); пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Відповідно до пунктів 4, 5 розділу ІІ Інструкції №3 під час складання протоколу особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, уповноваженою особою, яка складає протокол, доводиться зміст статті 63 Конституції України та роз`яснюються права та обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, про що робиться відмітка в протоколі та ставиться підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Протокол підписується уповноваженою посадовою особою, яка його склала, та особою, яка притягується до адміністративної відповідальності. За наявності свідків протокол може бути підписано також і цими особами.
Уповноважена посадова особа, яка склала протокол, пропонує особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, ознайомитися із складеним протоколом, дати письмове пояснення по суті вчиненого правопорушення із проставлянням свого підпису та дати. Пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, можуть бути викладені на окремому аркуші з відміткою про це в протоколі.
Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, має право робити зауваження і надавати пояснення щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання.
У разі відмови особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу уповноважена посадова особа, яка складала протокол, робить про це відповідний запис та засвідчує його своїм підписом із зазначенням дати.
Відмова від пояснення або підписання протоколу також може підтверджуватися підписами свідків.
Відмова від підписання протоколу, а також відсутність свідків не є підставами для припинення складання протоколу.
До протоколу про адміністративне правопорушення долучаються докази, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Докази, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства. Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення покладається на уповноважену особу, яка складає протокол (пункт 6 розділу ІІ Інструкції № 3).
Як встановлено з матеріалів справи, 24.05.2025 стрільцем 3-го відділення взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 солдатом ОСОБА_2 складено протокол №Х05/25-1025 про адміністративне правопорушення відносно позивача. Відповідно до вказаного протоколу 24.05.2025 о 17 год. 00 хв. під час дії особливого періоду (правового режиму воєнного стану), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , перебуваючи у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 , категорично відмовився від проходження медичного огляду для визначення ступеня придатності до військової служби згідно з рішенням начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 у формі Направлення на ВЛК від 24.05.2025 №3579772. Своїми діями порушив вимоги абз. 4 ч. 1 ст. 22 Закону України №3543-XII "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. 
При складанні протоколу про адміністративне правопорушення позивачу було: роз`яснено суть адміністративного правопорушення, зміст ст. 63 Конституції України, а також права та обов`язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП, що засвідчено власноручним підписом позивача; запропоновано надати письмові пояснення з приводу вчиненого проступку, де позивач на окремому аркуші у заяві зазначив: "відмовляюся від проходження ВЛК, у зв`язку з недостатньою кількістю документів, що маю при собі в даний час. З адміністративною відповідальністю ознайомлений"; зафіксовано факт відсутності будь-яких заяв, клопотань зауважень; повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 15 год. 40 хв. 03.06.2025 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , каб. №102 (тобто не пізніше ніж за три доби до дня розгляду справи, як це передбачено ст. 277-2 КУпАП), що засвідчено власноручним підписом позивача; надано другий примірник протоколу позивачу, що засвідчено його власноручним підписом. До протоколу №Х05/25-1025 від 24.05.2025 додано матеріали, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення позивачем, а саме картку обстеження, копію повістки №3015 від 24.05.2025, довідку доставлення, заяву про відмову від ВЛК, облікову картку, направлення, копію паспорту ОСОБА_1 (а.с. 43 зворот, 44).
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що протокол про адміністративне правопорушення №Х05/25-1025 від 24.05.2025 відповідає приписам КУпАП, містить усі необхідні реквізити, а його зміст і форма узгоджуються з вимогами Інструкції №3 та нормами чинного законодавства України. Порушень порядку складання протоколу, які б могли бути підставою для визнання його недопустимим доказом або скасування оскаржуваного рішення, колегією суддів не встановлено.
Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення складено неуповноваженою особою - стрільцем 3-го відділення взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_14 , який не є посадовою особою ТЦК у розумінні КУпАП, з огляду на наступне.
Відповідно до частини 2 статті 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222 - 244-21, 244-24 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи цих органів.
Згідно зі статтею 235 КУпАП, яка входить до переліку статей 222 - 244-21, 244-24 цього Кодексу, передбачених статтею 255 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). 
Пунктом 2 розділу І Інструкції №3, якою передбачено процедуру складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про такі адміністративні правопорушення як порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, визначено, що уповноважені посадові особи територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, яким надано право складати протоколи про адміністративні правопорушення (додаток 1) (далі - протокол), передбачені статтями 210, 210-1, 211 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), визначаються наказами керівників відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. 
Згідно з пунктом 42 наявного в матеріалах справи витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 "Про організацію службової діяльності в ІНФОРМАЦІЯ_15 на 2025 навчальний рік" від 25.12.2024 №144 наказано у відповідності до статті 255 КУпАП призначити всіх військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_3 в якості осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення (а.с. 50).
Тож, протокол про адміністративне правопорушення №Х05/25-1025 від 24.05.2025 складено належною та уповноваженою особою в межах наданих їй повноважень, з дотриманням вимог ст. 255 КУпАП та Інструкції №3.
Вказане спростовує і доводи апелянта про те, що стаття 255 КУпАП, на яку йдеться посилання в Наказі №144 від 25.12.2024 не містить прямої згадки про статті 210 та 210-1 КУпАП, оскільки стаття 255 КУпАП визначає осіб, які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення, не тільки у конкретно визначених правопорушеннях з посиланням на відповідні статті КУпАП, а й відносно органів, зазначених у статтях 222 - 244-21, 244-24 цього Кодексу, у тому числі у статті 235 цього Кодексу - територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Колегія суддів також відхиляє доводи апелянта про те, що в протоколі не зазначено жодного доказу порушення, оскільки до протоколу №Х05/25-1025 від 24.05.2025 додано матеріали, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення позивачем, а саме картку обстеження, копію повістки №3015 від 24.05.2025, довідку доставлення, заяву про відмову від ВЛК, облікову картку, направлення, копію паспорту ОСОБА_1 , про що зазначено у графі "До протоколу додається" (а.с. 43 зворот, 44).
В свою чергу відповідачем 2 надано до суду направлення на військово-лікарську комісію від 24.05.2025 №3579772 (дата початку медичного огляду 24.05.2025) (а.с. 48 зворот); копію картки обстеження та медичного огляду, яка є частково заповненою (ЕКГ та запис лікаря психіатра) з особистою відміткою позивача про відмову від проходження ВЛК та його підписом (а.с. 47); копію заяви позивача про відмову 24.05.2025 від проходження комісії ВЛК у зв`язку з недостатньою кількістю документів, що має при собі в даний час, із зазначенням про ознайомлення позивача з адміністративною відповідальністю (а.с. 44 зворот); повістку №3015 на ім`я позивача про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 24.05.2025 о 17:30 для проходження ВЛК та визначення призначення на особливий період, в якій міститься підпис позивача про одержання (а.с. 48). 
Отже, матеріали справи містять докази про відмову позивача від проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.
Щодо аргументів апелянта про те, що для осіб, які знаходяться в запасі, медогляд не проводиться, бо така особа вже завчасно приписана до військових частин, колегія суддів зазначає наступне. 
Як свідчать матеріали справи ОСОБА_1 є військовозобов`язаним (а.с. 10). Зі змісту копії тимчасового посвідчення (на заміну військового квитка) № НОМЕР_1 , виданого ІНФОРМАЦІЯ_11 16.05.2000, вбачається, що позивач переданий в запас з приводу смерті батька (а.с. 9).
Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-XII (далі - Закон №3543-XII) встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.
Відповідно до абзацу 5 частини 1 статті 1 Закону №3543-XII, особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Верховною Радою України 24.02.2022 прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-ІХ, яким затверджено Указ Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб.
Строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента України та триває.
Указом Президента України №65/2022 від 24.02.2022 оголошено проведення загальної мобілізації.
Обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації передбачені статтею 22 Закон №3543-XII.
Так, згідно з абзацом 4 частини 1 статті 22 Закону №3543-XII, громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
За приписами частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 (далі - Закон №2232-XII), громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: 
уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки;
прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;
проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно;
проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі;
виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Резервісти зобов`язані прибувати до військової частини, в якій вони проходять службу у військовому резерві, за викликом командира цієї військової частини.
Отже, з наведеного вище слідує, що громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, а громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України зобов`язані прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для проходження медичного огляду.
Відповідно до пункту 74 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою КМУ №560 від 16.05.2024 (далі Порядок №560), військовозобов`язаним та резервістам, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, в тому числі ті, які були визнані обмежено придатними та не проходили повторний медичний огляд з метою визначення їх придатності до військової служби (за винятком тих, які визнані в установленому порядку особами з інвалідністю), за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видаються направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду, сформовані відповідно до пункту 74-1 цього Порядку.
Під час вручення роздрукованого направлення військовозобов`язаним та резервістам під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду (пункт 74-1 Порядку № 560).
Аналіз викладених норм права свідчить про те, що положення абзацу 4 частини 1 статті 22 Закону №3543-XII та частини 10 статті 1 Закону №2232-XII прямо передбачають обов`язок громадян, які перебувають на військовому обліку або у запасі, проходити медичний огляд за рішенням відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки чи військово-лікарської комісії.
Крім того, пунктом 74 Порядку №560 визначено, що військовозобов`язаним та резервістам, які підлягають призову під час мобілізації, видається направлення на проходження військово-лікарської комісії, а пункт 74-1 цього Порядку встановлює обов`язок пройти відповідний медичний огляд у визначений строк та передбачає відповідальність за ухилення від його проходження.
Отже, сам факт перебування особи у запасі або її попереднє приписання до військової частини не звільняє таку особу від обов`язку проходження медичного огляду під час мобілізаційних заходів та в особливий період, оскільки придатність до військової служби підлягає актуальному визначенню військово-лікарською комісією відповідно до вимог законодавства.
З матеріалів справи судом встановлено, що 24.05.2025 ІНФОРМАЦІЯ_12 складено направлення №3579772 позивача на проходження ВЛК для встановлення придатності до проходження військової служби, датою початку медичного огляду вказано 24.05.2025 (а.с. 48). Також видана картка обстеження та медичного огляду, яка надана відповідачем частково заповненою (ЕКГ та запис лікаря психіатра), у графі “Підпис обстежуваного” позивачем зазначено “відмовляюсь 24.05.2025” та міститься підпис позивача (а.с. 47). 24.05.2025 позивач подав заяву, у якій повідомив, що відмовляється від проходження ВЛК, у зв`язку з недостатньою кількістю документів, що має при собі в даний час. З адміністративною відповідальністю ознайомлений (а.с. 44 зворот).
Колегія суддів вважає хибними доводи апелянта про те, що направлення на медичний огляд має відбуватися тільки тим ТЦК та СП, в якому уточнено дані та в якому громадяни знаходяться на обліку, оскільки пункт 3 Порядку №560 передбачає, що призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період проводиться незалежно від місця їх перебування на військовому обліку. Тож, перебування позивача на обліку у іншому ТЦК та СП не перешкоджає направленню його на ВЛК саме ІНФОРМАЦІЯ_7 . 
Доводи апелянта про об`єктивну неможливість негайного проходження ВЛК у зв`язку з недостатньою кількістю документів при ньому в момент затримання, не спростовують факту його відмови від проходження комісії, оскільки ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про необхідність проходження ВЛК та не був позбавлений можливості надати відповідні документи у встановленому порядку. При цьому будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 заявляв клопотання щодо перенесення проходження ВЛК на іншу дату та наявності у нього медичних документів про стан його здоров`я не надано. 
Сам по собі факт відсутності у позивача окремих документів на момент прибуття не свідчить про наявність об`єктивних перешкод для проходження ВЛК та не виключає покладеного на нього обов`язку діяти відповідно до вимог законодавства.
Колегія суддів також зазначає, що Наказом Міністерства оборони України №402 від 14.08.2008 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі Положення №402), яке визначає процедуру проведення військово-лікарської експертизи військово-лікарськими комісіями, визначеними у главі 2 цього розділу та поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, членів їх сімей, призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідно до пункту 3.1 глави 3 розділу ІІ Положення №402, медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП, командирів військових частин, начальників центрів рекрутингу Збройних Сил України на підставі направлення, яке формується відповідно до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, ВЛК при ТЦК та СП за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, які мають договір із НСЗУ на пакет медичних послуг, включений до програми державних гарантій медичного обслуговування населення на відповідний рік щодо медичного огляду осіб, який організовується ТЦК та СП, лікарями, які входять до складу ВЛК при ТЦК та СП. При цьому особам віком до 45 років видається направлення з метою визначення їх придатності до служби у Десантно-штурмових військах, підрозділах спеціального призначення, на підводних човнах, надводних кораблях, у морській піхоті.
Згідно з абзацом 3 пункту 3.4 глави 3 розділу ІІ Положення №402 лікарі, які включаються до складу ВЛК із закладів охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, під час проведення медичного огляду ознайомлюються з медичними записами в ЕСОЗ та з іншими медичними документами, які надає військовозобов`язаний, що характеризують його стан здоров`я, а також вносять до ЕСОЗ відповідні медичні записи на підставі отриманої інформації.
Пунктом 3.5 глави 3 розділу ІІ Положення №402 визначено, що до початку проведення медичного огляду ТЦК та СП отримує дані від органів соціального забезпечення щодо осіб з інвалідністю.
Військовозобов`язаний під час проведення медичного огляду зобов`язаний надати членам ВЛК ТЦК та СП медичну карту амбулаторного хворого за формою № 025/о, затвердженою наказом МОЗ України від 14 лютого 2012 року № 110 «Про затвердження форм первинної облікової документації та Інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності та підпорядкування», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 квітня 2012 року за № 661/20974 (далі - форма № 025/о), виписки з медичної документації щодо перенесених захворювань, отриманих травм, поранень тощо, якщо така інформація відсутня в ЕСОЗ.
Згідно з пунктом 3.8 глави 3 розділу II Положення №402 постанова ВЛК районних, міських ТЦК та СП про придатність військовозобов`язаного до військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та/або під час дії правового режиму воєнного стану дійсна протягом одного року з дня закінчення медичного огляду.
З аналізу наведеного слідує, що надання вказаних медичних документів є обов`язком військовозобов`язаного у випадку, якщо військово-лікарська комісія не має доступу до медичних документів військовозобов`язаного під час проведення ВЛК або такі документи відсутні в ЕСОЗ, а тому відсутність у військовозобов`язаного на руках медичної документації при направленні на проходження медичного огляду військово-лікарською комісією не є підставою для відмови від проходження медичного огляду.
У той же час, як було зазначено раніше, згідно з частиною 10 статті 1 Закону №2232-XII, громадяни України, які, зокрема, приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України зобов`язані прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для проходження медичного огляду.
Як встановлено з матеріалів справи, на ім`я позивача було видано повістку про виклик від 24.05.2025 №3015 для проходження ВЛК та визначення призначення на особливий період на 24.05.2025 о 17:30, яку він одержав, про що свідчить його особистий підпис. Позивач відмовився від проходження комісії ВЛК, що підтверджується відповідною заявою позивача від 24.05.2025. Колегія суддів вказує, що позивачем також не було пройдено ВЛК і після 24.05.2025.
З огляду на наявні у матеріалах справи докази, які підтверджують відмову позивача від проходження медичного огляду, колегія суддів дійшла висновку про наявність у відповідача правових підстав для винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП.
Колегія суддів вважає неспроможними доводи апелянта про порушення відповідачем вимог статті 268 КУпАП під час винесення постанови, оскільки позивач не мав фактичної можливості скористатися правами, передбаченими статтею 268 КУпАП України, зокрема, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися правничою правовою допомогою, з огляду на наступне.
Відповідно до статті 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Із протоколу про адміністративне правопорушення №Х01/25-1025 від 24.05.2025 встановлено, що під час його складання позивачу було повідомлено про дату час та місце розгляду справи, роз`яснені його права та обов`язки як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про що свідчить його особистий підпис. Позивачем отримано другий примірник протоколу.
Тож, ОСОБА_1 , будучи обізнаним про дату, місце і час розгляду справи, на розгляд справи не прибув, свого представника не направив, клопотання про відкладення розгляду справи не подав.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що права позивача, передбачені статтею 268 КУпАП, порушені не були, оскільки останній був належним чином та своєчасно повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, однак у судове засідання не прибув, свого представника не направив та клопотань про відкладення розгляду справи не подав. Відтак розгляд справи за відсутності позивача здійснено у відповідності до вимог чинного законодавства.
Щодо доводів апелянта про наявність розбіжностей між фабулою, викладеною у протоколі, та змістом оскаржуваної постанови, колегія суддів зазначає, що опис обставин адміністративного правопорушення, наведений у постанові, за своїм змістом відповідає фактичним обставинам, викладеним у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному стосовно позивача.
Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що розгляд справи 03.06.2025 не проводився, оскільки вказаний день (вівторок) був офіційним неприйомним днем для громадян, що фізично унеможливило присутність позивача та його адвоката на розгляді справи, оскільки, як слушно зазначив суд першої інстанції, наданий графік прийому громадян по понеділках та четвергах не виключає розгляд справ про адміністративні правопорушення у інші робочі дні. Разом з тим, позивач у позовній заяві не вказує, що у призначені дату та час він або його представник з`явились до ІНФОРМАЦІЯ_3 на розгляд справи, однак їх не було допущено. Позивачем не надано доказів про вжиття будь-яких заходів для ознайомлення з матеріалами справи в найкоротший термін.
Щодо аргументів апелянта про необхідність застосування примітки статті 210 КУпАП до вчиненого правопорушення, колегія суддів зазначає, що така не може розглядатися як підстава для ухилення чи відмови від проходження військово-лікарської комісії, оскільки її зміст обмежується виключно процедурою отримання та актуалізації персональних даних у державних реєстрах.
Апеляційний суд відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а, відтак, не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення. 
Оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем під час складання протоколу та винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП дотримано вимоги чинного законодавства та встановлену КУпАП процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення. Порушень процесуального порядку, які б могли вплинути на законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови або бути підставою для її скасування, колегією суддів не встановлено.
Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №Х05/25-1025 від 03.06.2025, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП та накладено на нього штраф у розмірі 25500 грн та відмову у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 .
Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, тому не є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.
Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Відповідно до статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 
Згідно з частиною 1 статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для його скасування колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду – без змін. 
З урахуванням того, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, колегія суддів вважає, що відсутні в розумінні статті 139 КАС України правові підстави для розподілу судових витрат по даній справі.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 08.04.2026 по справі № 591/8136/25 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя 		М.О. Семененко	
Судді	   	І.С. Чалий   З.Г. Подобайло   	
Повний текст постанови складено 20.05.2026 року