КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 квітня 2026 року м. Київ №320/5928/24
Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Комунального підприємства по ремонту і утриманню мостів і шляхів м.Києва "Київавтошляхміст" до Північного офісу Держаудитслужби України про визнання протиправним та скасування висновку,
в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду звернулось Комунальне підприємство по ремонту і утриманню мостів і шляхів м.Києва "Київавтошляхміст" з позовом до Північного офісу Держаудитслужби України, у якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати висновок Північного офісу Держаудитслужби про результати моніторингу закупівлі UA-2023-07-19-009400-а. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час проведення процедури закупівлі ним було повністю дотримано вимоги Закону України «Про публічні закупівлі» та Особливостей №1178, а висновки відповідача є формальними, необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема, позивач зазначає, що учасник процедури закупівлі, ТОВ «КОМПАНІЯ «КОМАНДОР», у складі тендерної пропозиції надав усі документи, передбачені тендерною документацією, у тому числі довідку про наявність працівників відповідної кваліфікації та накази про прийняття таких працівників на роботу. Позивач наголошує, що тендерною документацією вимагалося саме підтвердження наявності трудових відносин з працівниками, а не тотожність назви посади у довідці та у наказі про прийняття на роботу. Таким чином, надання наказу №25-к від 13.08.2020 підтверджує факт перебування працівника у трудових відносинах з учасником, що є достатнім для виконання вимог тендерної документації. Крім того, позивач зазначає, що навіть у разі наявності формальної невідповідності, відповідачем не враховано положення пункту 43 Особливостей №1178, відповідно до яких замовник зобов`язаний надати учаснику можливість усунути невідповідності, а не одразу відхиляти пропозицію. Також позивач заперечує проти способу усунення порушення, визначеного у висновку, а саме - шляхом розірвання договору, вказуючи, що такий захід є непропорційним, надмірним та не передбаченим законодавством у подібних випадках. Позивач вказує, що укладений договір виконується належним чином, відсутні будь-які ознаки неефективного чи незаконного використання бюджетних коштів, а тому втручання відповідача у вигляді вимоги розірвання договору порушує принцип пропорційності.
Ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.
Відповідач у відзиві заперечує проти задоволення позову та зазначає про те, що висновок про результати моніторингу є законним, обґрунтованим та прийнятим у межах наданих повноважень. Відповідач вказує, що моніторинг процедури закупівлі здійснено на підставі наказу від 08.09.2023 №243 відповідно до статті 8 Закону України «Про публічні закупівлі». За результатами моніторингу встановлено, що тендерна пропозиція переможця, ТОВ «КОМПАНІЯ «КОМАНДОР», не відповідала вимогам тендерної документації. Зокрема, у складі пропозиції було надано довідку про наявність працівників, в якій зазначено, що ОСОБА_1 обіймає посаду майстра, тоді як наказ про прийняття на роботу підтверджує його прийняття на іншу посаду - виконавця робіт. Відповідач зазначає, що така невідповідність свідчить про недотримання вимог пункту 1.2.1 Розділу 2 Додатку 2 до тендерної документації, а отже тендерна пропозиція не відповідала кваліфікаційним критеріям. У зв`язку з цим замовник був зобов`язаний відхилити таку пропозицію відповідно до пункту 1 частини 1 статті 31 Закону України «Про публічні закупівлі», однак цього не зробив, що і становить порушення. Щодо способу усунення порушень відповідач зазначає, що розірвання договору є правомірним способом відновлення правового стану, який існував би у разі дотримання законодавства, оскільки у разі відхилення пропозиції договір взагалі не був би укладений. Відповідач також наголошує, що законодавство надає органу фінансового контролю дискреційні повноваження щодо визначення способу усунення порушень.
Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
19.07.2023 Комунальним підприємством «Київавтошляхміст» було оприлюднено оголошення про проведення відкритих торгів за предметом закупівлі: послуги з поточного ремонту естакадного з`їзду з Дніпровського узвозу на Набережне шосе біля станції метро «Дніпро» (код ДК 021:2015 — 45230000-8). 
Очікувана вартість закупівлі становила 33 973 351,98 грн.
Тендерна документація була затверджена рішенням уповноваженої особи від 19.07.2023 №268.
28.07.2023 відбувся розгляд тендерних пропозицій, за результатами якого єдиним учасником процедури закупівлі було ТОВ «КОМПАНІЯ «КОМАНДОР».
31.07.2023 протоколом уповноваженої особи №281 прийнято рішення про визначення переможця та оприлюднено повідомлення про намір укласти договір.
07.08.2023 між позивачем та ТОВ «КОМПАНІЯ «КОМАНДОР» укладено договір №08-06 на суму 33 633 618,46 грн.
09.08.2023 укладено додаткову угоду №1 до договору.
08.09.2023 Північним офісом Держаудитслужби прийнято наказ №243 про початок моніторингу закупівлі.
У ході моніторингу досліджено тендерну документацію, тендерну пропозицію переможця, протоколи, договір та інші документи.
04.10.2023 в електронній системі закупівель оприлюднено висновок про результати моніторингу.
У висновку зазначено про порушення пункту 1 частини 1 статті 31 Закону України «Про публічні закупівлі», що полягало у невідхиленні тендерної пропозиції учасника, яка не відповідала кваліфікаційним вимогам.
Також у висновку визначено спосіб усунення порушення — припинення зобов`язань за договором, у тому числі із застосуванням наслідків недійсності.
Не погоджуючись із таким висновком, позивач звернувся до суду.
Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши надані позивачем та відповідачем докази, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до норм ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.
Положеннями Закону № 922 установлено правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади. Метою вказаного Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 8 Закону № 922 моніторинг процедури закупівлі здійснюють центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, та його міжрегіональні територіальні органи.
Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні регламентовано Законом України від 26.01.1993 № 2939-XII «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні».
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.
Постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2015 № 868 "Про утворення Державної аудиторської служби України", яка набрала чинності 03.11.2015, утворено Державну аудиторську службу України, як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів, реорганізувавши Державну фінансову інспекцію шляхом перетворення.
Згідно з п. 1 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 № 43 (далі - Положення № 43), Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України та який забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.
Відповідно до п. п. 3 п. 4 Положення № 43, Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань реалізує державний фінансовий контроль через здійснення: державного фінансового аудиту; перевірки закупівель; інспектування (ревізії); моніторингу закупівель.
Згідно змісту п. 7 Положення, Держаудитслужба здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку міжрегіональні територіальні органи.
Відповідач у даній справі, є міжрегіональним територіальним органом Державної аудиторської служби України та наділений повноваженнями щодо здійснення моніторингу публічних закупівель у порядку, встановленому Законом № 922.
Згідно з приписами п. 14 ч.1 ст. 1 Закону № 922 моніторинг процедури закупівлі - аналіз дотримання замовником законодавства у сфері публічних закупівель під час проведення процедури закупівлі, укладення договору про закупівлю та протягом його дії з метою запобігання порушенням законодавства у сфері публічних закупівель.
Відповідно до вимог ст. 8 вказаного Закону, моніторинг процедури закупівлі здійснюється протягом проведення процедури закупівлі, укладення договору про закупівлю та його дії.
Моніторинг процедури закупівлі не проводиться на відповідність тендерної документації вимогам ч. 4 ст. 22 цього Закону.
Моніторинг процедур закупівель здійснюється також щодо процедур закупівель, особливості яких передбачені у законах, що визначені у ч. 8 та 9 ст. 3 Закону № 922.
Підстави, за наявності яких керівник органу державного фінансового контролю або його заступник приймає рішення про початок моніторингу закупівлі, визначені пунктами 1 - 5 частини другої статті 8 Закону № 922, а саме: 1) дані автоматичних індикаторів ризиків; 2) інформація, отримана від органів державної влади, народних депутатів України, органів місцевого самоврядування, про наявність ознак порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель; 3) повідомлення в засобах масової інформації, що містять відомості про наявність ознаки порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель; 4) виявлені органом державного фінансового контролю ознаки порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель в інформації, оприлюдненій в електронній системі закупівель; 5) інформація, отримана від громадських об`єднань, про наявність ознак порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель, виявлених за результатами громадського контролю у сфері публічних закупівель відповідно до ст. 7 Закону № 922.
Згідно з ч. 3 ст. 8 Закону № 922 повідомлення про прийняття рішення про початок моніторингу процедури закупівлі орган державного фінансового контролю оприлюднює в електронній системі закупівель протягом двох робочих днів з дня прийняття такого рішення із зазначенням унікального номера оголошення про проведення конкурентної процедури закупівлі, присвоєного електронною системою закупівель, та/або унікального номера повідомлення про намір укласти договір про закупівлю у разі застосування переговорної процедури закупівлі, а також опису підстав для здійснення моніторингу процедури закупівлі.
Повідомлення про початок моніторингу процедури закупівлі не зупиняє проведення процедур закупівель, визначених цим Законом.
За змістом п. 2 ч. 2 ст. 8 Закону № 922 рішення про початок моніторингу процедури закупівлі приймає керівник органу державного фінансового контролю або його заступник (або уповноважена керівником особа), зокрема, за наявності інформації, отриманої від органів державної влади, народних депутатів України, органів місцевого самоврядування, про наявність ознак порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель.
Нормами ст. 5 Закону № 922 визначено принципи здійснення публічних закупівель та недискримінація учасників. Так, закупівлі здійснюються за такими принципами: 1) добросовісна конкуренція серед учасників; 2) максимальна економія, ефективність та пропорційність; 3) відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; 4) недискримінація учасників та рівне ставлення до них; 5) об`єктивне та неупереджене визначення переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі; 6) запобігання корупційним діям і зловживанням.
Згідно з ч. 6 ст. 8 Закону № 922 за результатами моніторингу процедури закупівлі посадова особа органу державного фінансового контролю складає та підписує висновок про результати моніторингу процедури закупівлі, що затверджується керівником органу державного фінансового контролю або його заступником.
Такий висновок підлягає оприлюдненню в електронній системі закупівель протягом трьох робочих днів з дня його складання.
У висновку обов`язково зазначаються, серед іншого, опис порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель, виявленого за результатами моніторингу процедури закупівлі; зобов`язання щодо усунення порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель (ч. 7 ст. 8 Закону № 922).
Особливості здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом № 922, на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178 (далі - Особливості).
Відповідно до п. 1 Особливостей ці особливості встановлюють порядок та умови здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом № 922, із забезпеченням захищеності таких замовників від воєнних загроз на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування.
Згідно з п. 3 Особливостей замовники, що зобов`язані здійснювати публічні закупівлі товарів, робіт і послуг відповідно до Закону, проводять закупівлі з урахуванням цих особливостей та з дотриманням принципів здійснення публічних закупівель, визначених Законом.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що за результатами проведеного моніторингу процедури закупівлі відповідачем виявлено низку порушень законодавства у сфері публічних закупівель, які належним чином відображені у відповідному висновку. 
Судом встановлено, що за результатами моніторингу процедури закупівлі UA-2023-07-19-009400-а Північним офісом Держаудитслужби 04.10.2023 оприлюднено висновок про результати моніторингу, яким встановлено порушення замовником вимог пункту 1 частини 1 статті 31 Закону України «Про публічні закупівлі». 
Підставою для такого висновку, за твердженням відповідача, стала невідповідність інформації, зазначеної у складі тендерної пропозиції переможця — ТОВ «КОМПАНІЯ «КОМАНДОР», а саме: у довідці про наявність працівників зазначено, що ОСОБА_1 займає посаду майстра, тоді як у наказі про прийняття на роботу від 13.08.2020 №25-к зазначено іншу посаду — виконавця робіт. 
Оцінюючи наведені обставини, суд зазначає таке.
Відповідно до підпункту 1.2.1 пункту 1.2 Розділу 2 Додатку 2 до тендерної документації, учасник процедури закупівлі зобов`язаний надати довідку, що містить інформацію про кваліфікацію та досвід працівників, які будуть залучені до виконання договору.
Згідно з підпунктом 1.2.2 пункту 1.2 Розділу 2 Додатку 2 до тендерної документації, на підтвердження наявності таких працівників учасник повинен надати наказ про призначення на посаду (прийняття на роботу), або інший документ, що підтверджує трудові відносини.
Судом встановлено, що у складі тендерної пропозиції ТОВ «КОМПАНІЯ «КОМАНДОР» надано довідку від 27.07.2023 №23/0105, якою підтверджено наявність працівників відповідної кваліфікації, а також наказ від 13.08.2020 №25-к про прийняття ОСОБА_1 на роботу. 
При цьому суд звертає увагу, що вимогами тендерної документації не встановлено обов`язку щодо повної тотожності назв посад, зазначених у довідці та у наказі про прийняття на роботу, а також не передбачено обов`язку надання документів про переведення працівника на іншу посаду.
Отже, визначальною умовою відповідності вимогам тендерної документації є саме підтвердження факту перебування працівника у трудових відносинах з учасником, а не ідентичність формулювання займаної посади.
Наданий у складі тендерної пропозиції наказ про прийняття на роботу підтверджує факт існування трудових відносин між ТОВ «КОМПАНІЯ «КОМАНДОР» та відповідним працівником, що свідчить про виконання вимог підпункту 1.2.2 тендерної документації.
Таким чином, розбіжність у найменуванні посади не може розцінюватися як невідповідність кваліфікаційним критеріям, оскільки не спростовує факту наявності у учасника відповідного працівника.
Суд також враховує, що навіть за наявності формальних невідповідностей у поданих документах, замовник повинен був діяти відповідно до пункту 43 Особливостей, який передбачає обов`язок надати учаснику можливість усунути такі невідповідності.
Водночас відповідач, формуючи оскаржуваний висновок, фактично ототожнив формальну розбіжність у документах з невідповідністю кваліфікаційним критеріям, не врахувавши характер виявленого недоліку та не надавши оцінки можливості його усунення.
За таких обставин суд дійшов висновку, що висновок відповідача про порушення позивачем пункту 1 частини 1 статті 31 Закону України «Про публічні закупівлі» є передчасним, необґрунтованим та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи.
Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відхилення пропозиції ТОВ «Компанія «КОМАНДОР» на підставі пункту 1 частини 1 статті 31 Закону.
Надаючи оцінку обраному відповідачем способу усунення виявлених під час моніторингу порушень, суд зазначає наступне.
У констатуючій частині оскаржуваного висновку відповідач зазначив про порушення позивачем пункту 1 частини 1 статті 31 Закону №922-VIII та зобов`язав позивача здійснити заходи щодо усунення виявлених порушень шляхом припинення зобов`язань за договорами, в тому числі із застосуванням відповідних наслідків недійсності/нікчемності договору.
Однак відповідач не конкретизував, яких саме заходів має вжити позивач, не визначив спосіб усунення виявлених під час моніторингу порушень.
Можливість усунення виявлених порушень прямо залежить від чіткого визначення суб`єктом владних повноважень конкретного заходу (варіанту поведінки), яких слід вжити уповноваженій особі замовника для усунення порушень.
Спонукання позивача самостійно визначити на підставі невизначених норм, які саме заходи слід вжити для усунення виявлених порушень, в свою чергу, може призвести до нового можливого порушення позивачем чинного законодавства.
Зазначене є порушенням вимог закону в частині змісту висновку як акта індивідуальної дії.
Верховний Суд неодноразово, зокрема, у постановах від 30.11.2021 у справі №160/8403/19, від 05.03.2020 в справі №640/467/19, від 23.04.2020 у справі №160/5735/19, від 11.06.2020 в справі №160/6502/19, від 12.08.2020 у справі №160/11304/19, від 21.01.2021 у справі №400/4458/19, від 21.10.2021 у справі №640/17797/20, від 30.11.2021 у справі №420/5590/19, де вирішувалися подібні правовідносини, висловлював аналогічну правову позицію.
Слід зазначити, що визначення відповідачем способу усунення виявлених порушень шляхом припинення зобов`язань за договором, в тому числі із застосуванням відповідних наслідків недійсності/нікчемності договору» відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України не вирішує питання обґрунтованості та вмотивованості спірного висновку як акту індивідуальної дії, оскільки, зокрема, главою 50 Цивільного кодексу України передбачено більше десяти способів припинення зобов`язання, серед яких, і припинення зобов`язання виконанням.
Крім того, у статті 204 Цивільного кодексу України регламентовано принцип презумпції правомірності правочину, за змістом якого правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до презумпції правомірності правочину укладений позивачем правочин з контрагентом є чинним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом (нікчемний правочин). В усіх інших випадках питання про недійсність правочину має бути встановлено судом на підставі заяви зацікавленої особи. Про недійсність правочину ухвалюється судове рішення.
Стаття 43 Закону №922-VIII врегульовує випадки, за яких договір про закупівлю вважається нікчемним, зокрема: 1) якщо замовник уклав договір про закупівлю до/без проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі згідно з вимогами цього Закону; 2) укладення договору з порушенням вимог частини четвертої статті 41 цього Закону; 3) укладення договору в період оскарження процедури закупівлі відповідно до статті 18 цього Закону; 4) укладення договору з порушенням строків, передбачених частинами п`ятою і шостою статті 33 та частиною сьомою статті 40 цього Закону, крім випадків зупинення перебігу строків у зв`язку з розглядом скарги органом оскарження відповідно до статті 18 цього Закону; 5) якщо назва предмета закупівлі із зазначенням коду за Єдиним закупівельним словником не відповідає товарам, роботам чи послугам, що фактично закуплені замовником.
Водночас оскаржуваний висновок не містить покликань на порушення, які у розумінні статті 43 Закону №922-VIII можуть свідчити про нікчемність укладеного договору.
Ураховуючи те, що вимога контролюючого органу про усунення виявлених порушень законодавства повинна містити чіткі, конкретні і зрозумілі, приписи на адресу підконтрольного суб`єкту (об`єкту контролю, його посадових осіб), які є обов`язковими до виконання останнім, недотримання вказаних вимог спричинює юридичну невизначеність, що не є прийнятним.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 27.07.2023 у справі №420/16485/22.
Зважаючи на викладене, оскаржуваний висновок не відповідає принципу пропорційності, оскільки вимога усунути порушення шляхом припинення зобов`язань за договором, укладеним з переможцем публічної закупівлі, який сумлінно виконується сторонами, призведе до безпідставного порушення майнових прав господарюючих суб`єктів.
Усунення виявленого під час проведення моніторингу закупівлі недоліків у запропонований в оскаржуваному висновку спосіб, а саме шляхом припинення зобов`язань, призведе до порушення майнових прав та інтересів переможця торгів та матиме негативні наслідки для репутації позивача, що є непропорційним у співвідношенні з виявленим недоліком.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 21.01.2021 у справі №120/1297/20-а та від 27.07.2023 у справі №420/16485/22.
Ураховуючи вищезазначене у сукупності, висновок Північного офісу Держаудитслужби про результати моніторингу закупівлі UA-2023-07-19-009400-а від 04.10.2023 є протиправним і підлягає скасуванню.
Решта доводів та посилань сторін у справі висновків суду не спростовують.
Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідач.
Згідно положень ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 684,00 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи платіжною інструкцією.
Враховуючи задоволення позову, на користь позивача слід присудити понесені ним судові витрати в розмірі 2 684,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідач.
Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
в и р і ш и в:
Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати висновок Північного офісу Держаудитслужби про результати моніторингу закупівлі UA-2023-07-19-009400-а від 04.10.2023.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Північного офісу Держаудитслужби (код ЄДРПОУ 40479560, 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 18) на користь Комунального підприємства по ремонту і утриманню мостів і шляхів м. Києва "Київавтошляхміст" (код ЄДРПОУ 03359018, 01013, м. Київ, вул. Набережно-Печерська дорога, 2) судовий збір у розмірі 2 684 (дві тисяч шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лисенко В.І.