Справа № 461/1582/26 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р. 
Провадження № 33/811/758/26 Доповідач: Березюк О. Г. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2026 року. Львівський апеляційний суд у складі: судді судової палати у кримінальних справах Березюка О.Г., за участі ОСОБА_1 , захисника Гордона І.М., розглянувши у місті Львові апеляційну скаргу захисника Гордона І.М. на постанову Галицького районного суду м.Львова від 20 квітня 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Постановою Галицького районного суду м.Львова від 20.04.2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень та позбавлено права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 665,60 гривень.
Згідно постанови суду 21.02.2026 року о 21 год. 36 хв. у м.Львові на пр.Свободи, 16, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford Focus д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою при зміні напрямку руху, а саме здійснюючи перестроювання з правого в лівий ряд, та не дотримавшись безпечного бокового інтервалу, здійснив наїзд на т/з Електрон Т19102, бортовий номер 167. При ДТП т/з отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги пп.2.3б, 13.1 Правил дорожнього руху.
Окрім цього, 21.02.2026 року о 21 год. 36 хв. у м.Львові на пр.Свободи, 16, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford Focus д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку у лікаря нарколога відмовився (висновок №000189 від 22.02.2026 року), чим порушив вимоги п.2.5 Правил Дорожнього Руху України.
Захисник Гордон І.М. в апеляційній скарзі просить постанову суду скасувати в частині визнання ОСОБА_1 винним за ч.1 ст.130 КУпАП та закрити провадження у справі в цій частині у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.
На підтримання своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що судом першої інстанції розгляд справи відбувся неповно та необ`єктивно, вважає постанову суду незаконною та необґрунтованою, при цьому зазначає, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки тривалий час не міг здати біологічний матеріал сечу через відсутність фізіологічної потреби, хоча неодноразово намагався це зробити, медичним працівникам запропонував здати інший біологічний матеріал для дослідження з огляду на неможливість здати сечу, на що отримав відмову, пізніше самостійно здав біоматеріали в іншій лабораторії, де ним отримані негативні висновки на наявність наркотичних речовин в організмі.
Розглянувши матеріали справи № 461/1582/26, дослідивши доводи апеляційної скарги, пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується доказами у справі, і таке в апеляційній скарзі не оскаржується.
Щодо апеляційних вимог про доведення винуватості за ч.1 ст.130 КУпАП, то слід вказати наступне.
Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Вина особи, яка притягається до відповідальності повинна бути доведена органом який склав протокол, а доводи вини повинні ґрунтуватися на доказах, об`єктивність яких не викликала б жодних сумнівів. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (уразі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність задане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Відповідно до вимог закону формулювання суті правопорушення в протоколі про адміністративне правопорушення повинно бути чітким і конкретним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення його, мотивів і форми вини, а висновки суду щодо оцінки доказів мають бути у вигляді точних і категоричних суджень, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.
Зі змісту ст.279 КУпАП вбачається, що справа про адміністративне правопорушення підлягає судовому розгляду в межах обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення. Тому дані обставини, з урахуванням положень ст.256 КУпАП щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення, мають бути викладені в протоколі конкретно, у спосіб, який унеможливлює їх неоднозначне тлумачення, та відповідати диспозиції закону про адміністративну відповідальність за вказане правопорушення.
Оскаржуваною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він 21.02.2026 року о 21 год. 36 хв. у м.Львові на пр.Свободи, 16, керував транспортним засобом Ford Focus д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку у лікаря нарколога відмовився (висновок №000189 від 22.02.2026 року), чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.
Однак, суд першої інстанції формулюючи зазначене доведене звинувачення вийшов за межі своїх повноважень, зокрема в тому, що вийшов за межі обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення ЕПР1 №597915 від 22.02.2026 року. 
Так, в протоколі про адміністративне правопорушення ЕПР1 №597915 від 22.02.2026 року, складеного працівником поліції, зазначено, що 22.02.2026 року о 21 год. 36 хв. у м.Львові на пр.Свободи, 16, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford Focus д.н.з. НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку в медичному закладі КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» в лікаря нарколога, що підтверджується висновком №000189, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху.
Таким чином при апеляційному перегляді встановлено, що у протоколі водію ставилось у провину керування в стадії наркотичного сп`яніння (п.2.5 ПДР), водночас місцевий суд визнав водія винним у відмові в проходженні огляду на стан наркотичного сп`яніння (п.2.9а ПДР).
Обставини, які мали місце і стали підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення, повинні бути достатніми для повного розуміння суті правопорушення. Конкретність пред`явленого особі обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення забезпечує можливість організувати ефективний захист своїх інтересів. Неконкретність обвинувачення не тільки не дозволяє особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, належним чином організувати ефективний захист своїх інтересів, а й позбавляє суд можливості належним чином перевірити твердження органу, який склав протокол про вчинення особою адміністративного правопорушення.
Суддя не вправі у своїй постанові за підсумками розгляду справи вказувати на ті ознаки правопорушення, в скоєнні яких особа не обвинувачується в протоколі, тобто які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, адже у цьому випадку він виходить за межі своєї компетенції.
У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі Кобець проти України (з урахуванням первісного визначення принципу поза розумним сумнівом у справі Авшар проти Туреччини) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.
В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені винуватість особи та його подія мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Отже, постанова суду першої інстанції в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підлягає скасуванню як незаконна, а провадження у справі в цій частині слід закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Таким чином апеляційний суд приходить до обґрунтованого переконання про те, що постанову Галицького районного суду м.Львова від 20 квітня 2026 року відносно ОСОБА_1 слід змінити, обмежившись визнанням винуватості останнього лише за ст.124 КУпАП.
Керуючись ст.294 КУпАП,-

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Гордона І.М. задоволити.
Постанову Галицького районного суду м.Львова від 20 квітня 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, змінити.
Провадження у справі №461/1582/26 за протоколом про адміністративне правопорушення ЕПР1 №597915 від 22.02.2026 року, складеного відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Вважати ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень.
В решті постанову суду першої інстанції залишити без змін.
Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського 
апеляційного суду Березюк О.Г.