ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/7264/20 Суддя (судді) суду 1-ї інстанції: 
Жукова Є.О.

ПОСТАНОВА
Іменем України

30 квітня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача Сорочка Є.О.,
суддів Коротких А.Ю., 
Єгорової Н.М., 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги Головного управління ДПС у Київській області, Комунального підприємства теплових мереж «Яготинтепломережа» на рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2024 року у справі за адміністративним позовом Комунального підприємства теплових мереж «Яготинтепломережа» до Головного управління ДПС у Київській області, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві, Головного управління Державної казначейської служби у Київській області про визнання протиправними дій, стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство теплових мереж «Яготинтепломережа» звернулося до Київського окружного адміністративного суду, в якому просить визнання протиправними дій податкового органу по списанню коштів меморіальним ордером №K0805GR4CF від 05 серпня 2020 року на суму 526 144,64 грн та стягнення на користь підприємства з ГУ ДПС у Київській області 526 144,64 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Головним управлінням ДПС у Київській області виставлено через Державну казначейську службу в Україні меморіальний ордер по стягненню коштів на виконання рішення суду №810/4643/18 від 15.02.2019. Загалом списано кошти у розмірі 526 144,64 грн. Вважає, що зазначені дії вчинено протиправно та з порушенням норм чинного законодавства, оскільки відповідно до рішення суду від 15.02.2019, залишеного без змін судами апеляційної та касаційної інстанцій, заборгованість повністю розстрочена строком на 12 місяців. Стверджує, що з боку позивача зазначену заборгованість повністю сплачено протягом 12 місяців з моменту постановлення рішення Київським окружним адміністративним судом у справі №810/4643/18 від 15.02.2019 рівними частками. 
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2020 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2021 року, зазначений позов задоволено.
Постановою Верховного Суду від 11.07.2023 у справі №320/7264/20 рішення Київського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2021 року у справі №320/7264/20 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
Верховний Суд направляючи справу на новий розгляд вказав, що для повного, об`єктивного та всебічного з`ясування обставин справи суду необхідно надати належну правову оцінку кожному окремому доказу та їх сукупності, які містяться в матеріалах справи або витребовуються, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, з посиланням на це в мотивувальній частині свого рішення, враховуючи при цьому відповідні норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Вказав, що судами не з`ясовано обставини справи, що мають значення для правильного її вирішення.
Також помилковим є вирішення спору судами попередніх інстанцій про стягнення коштів з податкового органу. Стягнені відповідачем з позивача кошти зараховані до Державного бюджету України. Надмірна або помилкова їх сплата зумовлює повернення з цього бюджету, за обов`язкової участі органу Державної казначейської служби.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2024 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління ДПС у Київській області по списанню коштів меморіальним ордером №K0805GR4CF від 05.08.2020 на суму 526 144,64 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що у зв`язку з наявністю у КП ТП «Яготинтепломережа» на дату сплати податкового боргу – зарахування грошових коштів, які сплачені платником податків протягом 2019-2020 років, зараховувались відповідно до вимог статті 87 Податкового кодексу України та Наказу МФУ від 12.01.2021 № 5 «Про затвердження Порядку ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», що підтверджується витягом з інтегрованої картки платника податків за 2019-2020 роки. Таким чином, у зв`язку з тим, що зарахування коштів спрямовувалося в порядку черговості виникнення податкового боргу, підстави для визнання протиправними дії ГУ ДПС у Київській області є суперечливими, оскільки ГУ ДПС у Київській області діє в межах та згідно чинного законодавства, отже протиправні дії – відсутні.
Крім того, не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що стягнуті кошти внаслідок протиправних дій податкового органу необхідно повернути позивачу враховуючи норми матеріального права встановлені ст.1212 Цивільного кодексу України.
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу позивача в якому зазначено про безпідставність доводів апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу відповідача в якому зазначено про безпідставність доводів апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення.
Згідно п.3 ч.1 ст.311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Так, судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що як вбачається з відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Комунальне підприємство теплових мереж «Яготинтепломережа» (ЄДРПОУ 24223294) зареєстрований за адресою: 07700, Київська область, Яготинський район, м. Яготин, вул. 1 Травня, 1.
Позивач є платником місцевих податків і знаходиться на обліку у ГУ ДПС у Київській області.
За результатами діяльності Комунальне підприємство теплових мереж «Яготинтепломережа» заборгував у 2018 році з податку на додану вартість 1 806 683,66 грн. Даний податковий борг виник на підставі самостійно задекларованих і несплачених податкових зобов`язань з податку на додану вартість.
У результаті несплати податкового боргу ГУ ДПС у Київській області подало позов до Київського окружного адміністративного суду про стягнення податкового боргу з Комунального підприємства теплових мереж «Яготинтепломережа».
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 15.02.2019 у справі №810/4643/18 адміністративний позов ГУ ДПС у Київській області до Комунального підприємства теплових мереж «Яготинтепломережа» про стягнення заборгованості адміністративний позов задоволено в повному обсязі. Суд зобов`язав Комунальне підприємство теплових мереж «Яготинтепломережа» виплатити борг у сумі 1 806 683,66 грн на користь Державного бюджету України, а також надав розстрочку на виплату податкового боргу на 1 рік рівними частинами.
В подальшому, ГУ ДПС у Київській області ініціювало списання боргу через інкасове доручення №К0805СЯ4СГ від 05.08.2020 і стягнуло до державного бюджету податковий борг у сумі 526144,64 грн.
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся з даною позовною заявою до суду.
Суд першої інстанції задовольняючи частково позовні вимоги виходив з того, що позивачем наданні належні докази, які підтверджують належне ним виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 15.02.2019 по справі №810/4643/18.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.
Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів. їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Згідно з п.п. 20.1.34 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Пунктом 95.1 ст. 95 ПК України встановлено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (п 95.2 ст. 95 ПК України).
У відповідності до п. 95.3 ст. 95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.
Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення контролюючого органу підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу та скріплюється гербовою печаткою контролюючого органу. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Відповідно до п. 95.4 ст. 95 ПК України контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Таким чином, у разі виникнення у платника податків боргу, контролюючий орган формує вимогу на суму такого боргу та здійснює заходи з його погашення шляхом стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі, та стягнення коштів у рахунок податкового боргу за рахунок готівки на підставі відповідних рішень суду. 
З матеріалів справи вбачається, що ГУ ДПС у Київській області був поданий позов до Київського окружного адміністративного суду про стягнення податкового боргу з Комунального підприємства теплових мереж «Яготинтепломережа».
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 15.02.2019 у справі №810/4643/18, суд вирішив адміністративний позов задоволено. Стягнуто з рахунків у банках, обслуговуючих Комунальне підприємство теплових мереж «Яготинтепломережа» (код ЄДРПОУ 24223294), на користь Державного бюджету податковий борг в загальному розмірі 1806683 (один мільйон вісімсот шість тисяч шістсот вісімдесят три) грн 66 грн. Розстрочено виконання рішення Київського окружного адміністративного суду у справі №810/4643/18 терміном на один рік починаючи з дати набрання даного рішення законної сили, шляхом щомісячної сплати заборгованості рівними частинами.
Зазначене рішення суду залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.06.2019.
Не погоджуючись із вищевказаними рішеннями суду, а саме в частинні розстрочення виконання рішення суду, ГУ ДПС у Київській області звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою.
Постановою Верховного Суду від 11.10.2019 у справі №810/4643/18, касаційну скаргу залишено без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 15.02.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.06.2019 в частинні розстрочення виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 15.02.2019 залишено без змін
Відповідно до приписів статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами (частинна 1). Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом (частинна 2).
Механізм виконання судових рішень про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу передбачений главою 11 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22 (далі – Інструкція №22).
Відповідно до п. 11.2 Інструкції № 22 передбачено, що стягувач ініціює стягнення коштів у випадках, визначених пунктом 11.1 цієї глави, з рахунків платників податків/суб`єктів господарювання на підставі рішення суду.
Пунктом 11.3 даної інструкції передбачено, що стягувач несе відповідальність згідно із законом за необґрунтованість стягнення коштів.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що стягнення відбулося відповідно до виставленого передбаченого інструкцією меморіального ордеру відповідно до якого проводиться списання коштів без повідомлення позивача.
Відповідно до пункту 1.4 глави 1 Інструкції № 22 меморіальний ордер - розрахунковий документ, який складається за ініціативою банку для оформлення операцій щодо списання коштів з рахунку платника і внутрішньобанківських операцій відповідно до Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та нормативно-правових актів Національного банку.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем заборгованість у розмірі 1 806 683,66 грн повністю сплачено протягом 12 місяців з моменту постановлення рішення Київським окружним адміністративним судом у справі №810/4643/18 рівними частками. Даний факт підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями, а саме: №144 від 21.03.2019 на суму 150556,97 грн, №207 від 23.04.2019 на суму 150556,97 грн, №257 від 24.05.2019 на суму 150556,97 грн, № 294 від 10.06.2019 на суму 150556,97 грн, №356 від 29.07.2019 на суму 150556,97 грн, №401 від 28.08.2019 на суму 150556,97 грн, №459 від 26.08.2019 на суму 150556,97 грн, №512 від 28.10.2019 на суму 150556,97 грн, №557 від 21.11.2019 на суму 150556,97 грн, №621 від 19.12.2019 на суму 150556,97 грн, №43 від 27.01.2020 на суму 150556,97 грн, №105 від 25.02.2020 на суму 150556,99 грн.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем наданні належні докази, які підтверджують належне ним виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 15.02.2019 по справі №810/4643/18.
Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи відповідача, що зарахування коштів спрямовувалося в порядку черговості виникнення податкового боргу, оскільки доказів того, що податковим органом здійснювалось зарахування в порядку черговості виникнення податкового боргу, внаслідок чого мала місце неповна сплата стягнутої за рішенням суду суми, під час розгляду справи судом першої та апеляційної інстанції, відповідач не надав. 
Крім того, порядок зарахування коштів жодним чином не спростовує повну та своєчасну сплату боргу на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду у справі №810/4643/18, та не може бути підставою для висновку про несплату зазначеної суми.
Щодо позовних вимог в частині стягнення на користь підприємства з ГУ ДПС у Київській області 526 144,64 грн колегія суддів зазначає наступне.
Підпунктом 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.
Згідно з пп. 14.1.115 п. 14.1 ст. 14 ПК України надміру сплачені грошові зобов`язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету або на єдиний рахунок понад нараховані суми грошових зобов`язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.
Підпунктом 14.1.115 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що надміру сплачені грошові зобов`язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету або на єдиний рахунок понад нараховані суми грошових зобов`язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.
Відповідно до пп. 17.1.10 п. 17.10 ст. 17 ПК України платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.
Згідно із ст. 43 ПК України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та ст. 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.
Так, ст. 43 ПК України предбачено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або на єдиний рахунок або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.
Обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання та пені є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які повертаються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік за результатами проведення перерахунку його загального річного оподатковуваного доходу) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми та/або пені.
Платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на єдиний рахунок (у разі його використання); на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку.
Контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення належних сум коштів з відповідного бюджету або з єдиного рахунку та подає його для виконання до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.
У разі якщо повернення сум податку на доходи фізичних осіб, які повертаються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік за результатами проведення перерахунку його загального річного оподатковуваного доходу, відповідне повідомлення надсилається контролюючим органом до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення шістдесятиденного строку з дня отримання відповідної податкової декларації.
На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету або з єдиного рахунку.
Таким чином, обов`язковою передумовою повернення платнику податків надміру/помилково сплачених коштів є одночасна наявність наступних обставин:
відсутність у такого платника податкового боргу;
подання платником податків заяви про повернення коштів протягом 1095 днів від дня виникнення переплати;
відповідність поданої заяви вимогам п. 43.4 ст.43 ПК України.
Разом із тим, позивач не звертався до відповідача про повернення надмірно сплачених коштів на підставі відповідної заяви, а відповідач не відмовляв позивачу у задоволенні заяв.
Отже, позивачем неправильно застосовано правові норми щодо повернення надміру сплаченого грошового зобов`язання.
Так, наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787 затверджено Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів (далі - Порядок № 787).
Суд застосовує норми Порядку №787 в редакції, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин.
У відповідності до абзаців 1, 2 п. 1 Порядку № 787, терміни, що вживаються у цьому Порядку, мають таке значення:
надміру зараховані кошти - сума коштів, що становить позитивну різницю між сумою фактично сплачених коштів та сумою коштів, яку повинен сплатити до відповідного бюджету платник платежів (зборів), що визначені відповідним законодавством (крім платежів (зборів), контроль за справлянням яких покладено на органи ДПС та органи Держмитслужби), для повного виконання покладеного на нього грошового зобов`язання;
помилково зараховані кошти - кошти, що сплачені платником за видом доходів, який не відповідає суті платежу (збору), визначеного в абзаці третьому цього пункту, та/або до невідповідного бюджету.
Відповідно до п. 2 Порядку № 787, цей Порядок визначає процедури:
повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії (далі - платежі);
перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок.
Згідно із п. 3 Порядку № 787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів та перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, у національній валюті здійснюється Казначейством або головними управліннями Казначейства з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень (далі - рахунки за надходженнями), відкритих в Казначействі відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.
Повернення платежів у національній валюті здійснюється на рахунки отримувачів коштів, відкриті в банках або Казначействі, вказані у поданні (висновку, повідомленні) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, органів, які ведуть облік заборгованості в розрізі позичальників, заяві платника (у разі повернення судового збору (крім помилково зарахованого)).
Пунктом 5 Порядку № 787 встановлено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету або на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, здійснюється за поданням (висновком, повідомленням) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили.
У разі повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету або на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи ДПС, та перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, до Казначейства подається висновок відповідно до Порядку інформаційної взаємодії Державної податкової служби України, її територіальних органів, Державної казначейської служби України, її територіальних органів, місцевих фінансових органів у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 11.02.2019 № 60, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.04.2019 за № 370/33341.
Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що у разі отримання заяви платника податків на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань, оформленої у порядку, встановленому законодавством, орган державної податкової служби зобов`язаний не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцяти денного строку з дня подання такої заяви підготувати висновок про повернення помилково та/або надміру сплачених сум з відповідного бюджету та подати його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.
Проте з матеріалів справи вбачається, що позивач із відповідною заявою до відповідача не звертався, з огляду на що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги в цій частині є передчасними.
Колегія судді не приймає до уваги доводи позивача, що стягнуті кошти внаслідок протиправних дій податкового органу необхідно повернути позивачу враховуючи норми матеріального права встановлені ст.1212 Цивільного кодексу України, оскільки порядок повернення таких коштів чітко передбачений вищенаведеними нормами законодавства, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.
Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційних скарг колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Решта доводів учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.
Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційні скарги без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Головного управління ДПС у Київській області, Комунального підприємства теплових мереж «Яготинтепломережа» - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2024 року – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя А.Ю. Коротких 

Суддя Н.М. Єгорова