Справа № 569/3490/25

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2026 року             
Рівненський міський суд Рівненської області 
в особі головуючої судді - Панас О.В.
при секретарі судового засідання - Алексейчук Ю.М.
представника позивача адвоката - Стасіка А.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Рівному у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-
в с т а н о в и в:  
У провадженні Рівненського міського суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.
Просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в сумі 268000 доларів США. що в еквіваленті складає 11 147 084,8 грн за курсом гривні до долара США, встановленого НБУ станом на день подання позовної заяви. Судові витрати по справі покласти на відповідача.
Свої вимоги ОСОБА_1 обґрунтувала наступними доводами.  23 лютого 2011 року між сторонами по справі було укладено договір позики, у відповідності до якого позивач передав, а відповідач прийняв 140000 доларів США та зобов`язався їх повернути позивачу до 26 березня 2022 року у АДРЕСА_1 шляхом передачі готівкових коштів, про що відповідачем була надана власноручно написана розписка 27.05.13. 
Окрім того, 23 лютого 2011 року між сторонами по справі було укладено договір позики, у відповідності до якого позивач передав, а відповідач прийняв 60000 доларів США та зобов`язався їх повернути позивачу до 28 лютого 2022 року у АДРЕСА_2 шляхом передачі готівкових коштів, про що відповідачем була надана власноручно написана розписка без зазначення: дати її складання.      
23.02.11 між сторонами по справі було укладено договір позики, у відповідності до якого позивач передав, а відповідач прийняв 68000 доларів США та зобов`язався їх повернути позивачу до 28 лютого 2022 року у АДРЕСА_1 шляхом передачі готівкових коштів, про що відповідачем була надана власноручно написана розписка 03.11.16.
Таким чином, відповідач одержав у позику від позивача 268000 доларів США.
Отримані у позику кошти відповідач не повернув позивачу, чим порушив права та охоронювані законодавством інтереси останнього.
Згідно з розрахунком, сума позову складає 11147084,80 гривень, що є еквівалентом отриманої відповідачем позики в гривнях станом на день подання позовної заяви виходячи з курсом гривні до долара США, встановленого НБУ до станом на. день подання позовної заяви, оприлюдненому на сайті. НБУ (https://bank.gov.ua/ua/markets/exchangerates) - 268000*41,5936=11147084,80.
Представник позивача адвокат Стасік А.І., який діє згідно ордеру серії АР № 1273077 від 10.11.2025 р. в судовому засіданні в залі суду позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Не заперечив проти ухвалення заочного рішення. 
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився повторно. Копія позовної заяви з додатками, ухвала про відкриття провадження, судова повістка направлялася відповідачу на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача. З заявою про розгляд справи в його відсутність не звертався, причину неявки суду не повідомив. Письмового відзиву на позов не подав.  
За наведених обставин, суд вважає, що відповідач у належний спосіб був повідомлений про дату судового засідання, а тому у відповідності до ч.1ст.223 ЦПК можливо розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі матеріалів з ухваленням заочного рішення відповідно до ст.ст. 280 - 282 ЦПК України, проти чого не заперечив представник позивача.
Ухвалою суду від 10.07.2025 р. прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі, справу призначено до підготовчого засідання з участю сторін. Ухвалою суду від 13.10.2025 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті з викликом учасників справи. 
Представник позивача подав в судове засіданні три розписки від імені ОСОБА_2 про отримання коштів в борг в оригіналі. Розписки приєднані до справи. 
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази, та оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення. За змістом частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до положень статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
У відповідності до положень статті 11 ЦК України за своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.
За своєю суттю договір чи розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який підтверджує укладення договору, визначає його умови, а також засвідчує отримання позичальником від кредитора певної грошової суми або речей.
Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки.
Такого правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18).
Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або речей, у разі відсутності цієї істотної умови договір вважається неукладеним. Сам по собі факт підписання сторонами тексту договору, без передання грошей або речей, не породжує у майбутнього позичальника обов`язку повернути обумовлену угодою суму грошей або кількість визначених родовими ознаками речей.
Таким чином, факт отримання позичальником грошових коштів, момент їх отримання (як певний проміжок часу) є обов`язковою та істотною умовою договору позики, яку повинен встановити суд у справах цієї категорії.
Відповідно до ч.2 ст. 545 ЦК України, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання , повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. 
За ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Судом встановлено, що згідно розписки від 27.05.2013 року, ОСОБА_2 отримав у позику від ОСОБА_1 140000 (сто сорок тисяч) доларів США та зобов`язався їх повернути позивачу до 26 березня 2022 року за адресою: АДРЕСА_1 шляхом повернення готівкових коштів.
Згідно розписки від 03.11.2016 року, ОСОБА_2 отримав у позику від ОСОБА_1 68000 (шістдесят вісім тисяч) доларів США та зобов`язався їх повернути позивачу до 28 лютого 2022 року за адресою: АДРЕСА_2 шляхом повернення готівкових коштів.
Згідно розписки без дати, ОСОБА_2 отримав у позику від ОСОБА_1 60000 (шістдесят тисяч) доларів США та зобов`язався їх повернути позивачу до 28 лютого 2022 року за адресою: АДРЕСА_2 шляхом повернення готівкових коштів.
Таким чином факт передання відповідачу грошових коштів у позику підтверджується письмовими розписками, складеними відповідачем власноруч. Зміст розписок прямо свідчить про отримання відповідачем грошових коштів у загальній сумі 268 000 доларів США та взяття на себе зобов`язання повернути їх у визначений строк.
Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Договори позики (оформлені у вигляді простого письмового договору - розписки про отримання коштів) свідчить про отримання відповідачем позики від позивача, дані договори також вказують про суму боргу, проте, відповідач умови договорів позики не виконав і гроші позивачу у визначений строк не повернув. Будь-яка інша угода про виконання цих договорів позики, доповнення чи зміну умов договорів, сторонами не складалася. 
Боргові розписки в оригіналі надані та оглянуті судом в судовому засіданні, приєднані до матеріалів справи, що також слугує підтвердженням невиконання боржником свого зобов`язання в повному об`ємі. 
Таким чином, суд приходить до висновку, що сукупністю достовірних та належних доказів підтверджується укладення між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договорів позики, за якими ОСОБА_2 взяв у борг 268 000 доларів США, які у визначений договорами строк не були повернуті позичальником.
Оскільки позика не повернута, то виникла заборгованість у відповідача перед позивачем, яка підлягає до стягнення у сумі 268 000,00 доларів США рішенням суду, що еквівалентно 11147084,80 грн. відповідно до офіційного курсу Національного банку України станом на 20.02.2025р. (268 000 дол. США х 41,5936 = 11147084,80 грн.)
За наведених обставин, суд прийшов до висновку, що сукупністю досліджених судом достовірних та належних доказів підтверджується невиконання відповідачем боргових зобов`язань перед позивачем, доказів на спростування доводів позивача відповідачем не надано, а судом таких доказів встановлено не було, а відтак позовна заява підлягає до задоволення та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики у сумі 268000,00 доларів США, що еквівалентно 11147084,80 грн. по курсу НБУ на день подання позову 20.02.2025р. 
Відповідно до ст. 141 ЦПК підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати – оплата судового збору в сумі 15140,00 грн.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-268, 273,280-282, 284, 354, 355 ЦПК України, суд, – 
в и р і ш и в:  
Позовну заяву ОСОБА_1 , задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договорами позики в розмірі 268000 (двісті шістдесят вісім тисяч ) доларів США, що еквівалентно 11147084 ( одинадцять мільйонів сто сорок сім тисяч вісімдесят чотири ) грн. 80 коп. по курсу НБУ на день подання позову 20.02.2025р. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 15140 ( п`ятнадцять тисяч сто сорок ) грн. 00 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Заочне рішення може бути переглянуте судом , що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Позивач: ОСОБА_1 , проживає: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Повне рішення виготовлене - 30.06.2026.

Суддя О.В.Панас