ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 квітня 2026 року
м. Харків
справа № 2034/2-1460/11
провадження № 22-ц/818/1999/26
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Пилипчук Н.П.,
суддів – Мальованого Ю.М., Тичкової О.Ю., 
за участю секретаря – Каплоух Н.Б.,
учасники справи:
заявник –   ОСОБА_1 ,
суб`єкт, дії якого оскаржуються – державний виконавець Салтівського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Торянік І.А.,
стягувач – Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Маніту»,
заінтересована особа – Салтівський відділ державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника Плугатирьова Віталія Вікторовича, на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 09 грудня 2025 року в складі судді Якішиної О.М.
в с т а н о в и в:
У жовтні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Салтівського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Торянік Ірини Анатоліївни та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, заінтересована особа: Салтівський відділ державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, стягувачі: Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Маніту».
Скарга мотивована тим, що 12 березня 2024 року державним виконавцем Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Торянік І.А. відкрито виконавче провадження №74415379 з примусового виконання виконавчого листа Харківського районного суду Харківської області № 2-1460/2011, який видано 07.05.2012, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором № 18/08-11 від 19.09.2008 у сумі 38416,91 доларів США та 26532,87 грн. 
Зазначив, що вказана постанова є незаконною та підлягає скасуванню у зв`язку з тим, що строк пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2-1460/2011, виданого 07.05.2012, закінчився у 2016 році, а стягувач не звертався до суду з заявою про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання. 
Так, з листа Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №233063 від 08.10.2025 вбачається, що виконавчий лист виконувався в рамках виконавчого провадження №46203732, яке було завершено 19.08.2015, повторно стягувач пред`явив виконавчий документ до виконання лише 07.10.2018. Отже, виконавець приймаючи виконавчий документ до виконання, не перевірив, чи не було пропущено строк пред`явлення виконавчого документа до виконання в порушення вимог ст..4 та 12 ЗУ «Про виконавче провадження», а отримавши виконавчий лист, виконавець мав би повернути його без виконання стягувачу.
Просив визнати протиправними дії державного виконавця Салтівського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Торянік І.А. щодо прийняття до виконання виконавчого листа Харківського районного суду Харківської області № 2-1460/2011, який видано 07.05.2012, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ Акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції AБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором № 18/08-11 від 19.09.2008 у сумі 38416,91 доларів США та 26532.87 грн, а також щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження №74415379 від 12.03.2024; визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Торянік Ірини Анатоліївни від 12.03.2024 про відкриття виконавчого провадження №74415379.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 09 грудня 2025 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 – відмовлено.
Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення скарги, постанову про відкриття виконавчого провадження скасувати.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції діяв упереджено, явно в інтересах державного виконавця та стягувача, оскільки обґрунтував ухвалу абсурдним висновком, який полягає в тому, що суд першої інстанції незрозумілим чином, без посилання на норму права, шляхом твердження, в якому відсутня логіка, з метою виправдання висновку про законність оскаржуваної постанови державного виконавця, посилається на чинність постанови про відкриття одного з попередніх виконавчих проваджень, а саме у виконавчому провадженні, яке було відкрито з пропуском встановленого законом строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання. Фактично суд першої інстанції стверджує, що одноразове відкриття виконавчого провадження щодо виконання виконавчого документу, відносно якого сплив строк його пред`явлення до виконання, є підставою для відкриття послідуючих виконавчих проваджень щодо його виконання без вирішення питання про поновлення строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання. В даній справі стягувачами не ініціювалося питання про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання. Також безпідставним та хибним є висновок суду першої інстанції про те, що державний виконавець має перевіряти строк пред`явлення виконавчого документа лише з моменту завершення попереднього виконавчого провадження за тим самим виконавчим документом. Хоча в даному випадку, це вже вторинне питання, адже факт спливу строку пред`явлення виконавчого листа до виконання встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, зокрема записами державних виконавців на виконавчому документі.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу  ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, ухвалу суду – залишити без змін.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 07.05.2012 Харківським районним судом Харківської області видано виконавчий лист № 2-1460/2011 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором № 18/08-11 від 19.09.2008 року у сумі 38416,91 доларів США та 26532,87 грн. 
З відміток вказаного виконавчого листа вбачається, що лист був повернутий стягувачу в зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення 07.08.2014, 18.11.2014, 19.08.2015 та 30.01.2024 (а.с.14,19,32,34).
12 березня 2024 року державним виконавцем Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Торянік І.А. на підставі заяви ПАТ АБ «Укргазбанк» від 19.02.2024, відкрито виконавче провадження №74415379 з примусового виконання виконавчого листа Харківського районного суду Харківської області № 2-1460/2011, який видано 07.05.2012 р., про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором № 18/08-11 від 19.09.2008 року у сумі 38416,91 доларів США та 26532,87 грн (а.с.11-13,17зворот-18,30зворот-31).
З повідомлення Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 233063 від 08.10.2025 вбачається, що на примусовому виконанні перебував виконавчий лист № 2-1460/2011, виданий 07.05.2012 Харківським районним судом Харківської області, який повернутий стягувачу в зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, зокрема:
виконавче провадження № 33685247 - 27.07.2012 державним виконавцем відкрито виконавче провадження, 07.08.2014 повернуто виконавчий документ;
виконавче провадження № 44523230 - 19.08.2014 державним виконавцем відкрито виконавче провадження, 18.11.2014 повернуто виконавчий документ;
виконавче провадження № 46203732 - 16.01.2015 державним виконавцем відкрито виконавче провадження, 19.08.2015 повернуто виконавчий документ; 
виконавче провадження № 57324239 – 01.10.2018 подано на виконання, 07.10.2018 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, 30.01.2024 винесено постанову про повернення виконавчого документа;
виконавче провадження № 74415379 – 12.03.2024 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с.15-17,28-30).

Стаття 129 Конституції України визначає, що обов`язковість судового рішення належить до основних засад судочинства.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).
Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до частин другої та третьої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
За змістом частини першої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
На час видачі виконавчого листа у справі № 2-1460/2011 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором № 18/08-11 від 19.09.2008 року у сумі 38416,91 доларів США та 26532,87 грн (07.05.2012) діяв Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року (далі - Закон № 606-XIV), статтею 22 якого було передбачено, що виконавчий документ може бути пред`явлено до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.
05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон № 1404-VIII, згідно пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення якого виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.
Тлумачення пункту 5 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII свідчить, що положення цього Закону застосовуються лише до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплив на час набрання чинності цим Законом. Вказаним пунктом Закону не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм цього Закону до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання яких сплив на час набрання ним чинності.
Відповідно до пункту 7 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом 05 жовтня 2016 року виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.
Частиною першою статті 12 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 12 Закону № 1404-VIII строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються, зокрема, у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Встановлено, що виконавчий лист № 2-1460/2011 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором № 18/08-11 від 19.09.2008 року у сумі 38416,91 доларів США та 26532,87 грн неодноразово пред`являвся до виконання та повертався стягувачу без виконання. 
Зокрема, виконавчий лист пред`являвся до виконання 01.10.2018, яке повернуто 30.01.2024, та 11.03.2024, за яким 12.03.2024 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.
Таким чином, оскільки державним виконавцем 12.03.2024 відкрито виконавче провадження на підставі повторно пред`явленого виконавчого документа до виконання, поданого в межах строку, передбаченого Законом України «Про виконавче провадження», суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність посилань заявника на пропуск стягувачем строку пред`явлення вказаного виконавчого листа до виконання.
Посилання ОСОБА_1 на те, що 07.10.2018 виконавче провадження було відкрито з пропуском строку, колегія суддів вважає неприйнятими, оскільки постанова державного виконавця від 07.10.2018 про відкриття виконавчого провадження є чинною та не скасованою, тому у державного виконавця були відсутні підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження.
Надані ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції докази відсутності ухвали суду про поновлення строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання у 2018 році висновків суду не спростовують. 
Встановивши, що дії державного виконавця Салтівського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Торянік І.А., спрямовані на виконання судового рішення у справі № 2-1460/2011, відповідають вимогам Закону № 1404-VIII, та заявник не довів протилежного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог скарги.
У діях виконавця відсутні порушення норм Закону України «Про виконавче провадження», права ОСОБА_1 , як боржника у виконавчому провадженні, не порушені.
Обов`язковими підставами визнання рішень, дій чи бездіяльності виконавця є не лише сам по собі факт недотримання ним вимог Закону України «Про виконавче провадження», а порушення прав сторони виконавчого провадження.
З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність у діях виконавця порушення вимог чинного на час вчинення виконавчих дій законодавства.
Отже, доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального та процесуального права, були предметом дослідження у суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах закону, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що судове рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.
Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , – залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 09 грудня 2025 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді        Ю.М. Мальований

О.Ю. Тичкова