ЄУН: 336/1987/26
Провадження №: 2/336/2316/2026 

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Н Я
м. Запоріжжя 02 липня 2026 року
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя
у складі: головуючого судді Зарютіна П.В.,
при секретарі Гордейченко Р.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про звільнення майна з-під арешту,
В С Т А Н О В И В:
До суду, через свого представника адвоката Косякову З.М., позивач ОСОБА_1 звернувся з вказаною позовною заявою, в якій просить: скасувати в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, зареєстрований 06.01.2012 р. за № 12044535 реєстратором: Запорізька філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі ухвали Вільнянського районного суду Запорізької області від 22 грудня 2011 року щодо житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який належить позивачу ОСОБА_1 . 
Позов обґрунтовує тим, що відповідно до договору купівлі-продажу частини житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Нарохою О.В. 23 грудня 2011 р. за реєстровим № 4392, ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_1 придбав у власність 16\25 часток житлового будинку АДРЕСА_1 . Право власності позивача на зазначену частку житлового будинку зареєстровано в реєстрі прав власності на нерухоме майно 10.01.2012 р., запис № 30724850, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав.
В січні 2026 р. позивачу стало відомо про наявність в єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження, а саме – арешт нерухомого майна, який зареєстровано 06.01.2012 р. за № 12044535. Підставою обтяження зазначено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, внесену 06.01.2012 р. державним виконавцем Шевченківського ВДВС Запорізького міського управління юстиції на підставі ухвали № 2-0805-1626\2011, виданої 22.12.2021 р. Вільнянським районним судом Запорізької області. Зазначеною ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 22.12.2011 р. про забезпечення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів було задоволено заяву про забезпечення позову ОСОБА_3 та накладено арешт на 16\25 часток житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 .
В подальшому рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 16.02.2012 р. (справа № 2-201\2012) позов ОСОБА_3 було задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 18 000 грн. як безпідставно набутих, а також стягнуто з відповідача судові витрати по справі. При цьому Вільнянським районним судом Запорізької області питання про скасування заходів забезпечення позову не вирішувалось.
Оскільки ухвалу про забезпечення позову було проголошено Вільнянським районним судом Запорізької області 22.12.2011 р., а виконана ця ухвала суду була лише 06.01.2012 р. шляхом внесення інформації про арешт майна боржника ОСОБА_2 та оголошення заборони на його відчуження, відповідач ОСОБА_2 23 грудня 2011 р. уклав з позивачем нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу 16\25 часток житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , не повідомивши Покупця за договором купівлі-продажу про наявність заборони на відчуження зазначеного нерухомого майна. 
Наявність зареєстрованого обтяження у вигляді арешту нерухомого майна та заборони його відчуження перешкоджає позивачу використати свої права власника нерухомого майна, передбачені ч. 1 ст. 319 ЦК України, тому за таких обставин позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. 
Ухвалою суду від 05 березня 2026 року відкрито провадження по справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами загального позовного провадження, справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 30.04.2026 р.
В підготовчому судовому засіданні 30.04.2026 р. за ініціативою суду залучено до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_3 , розгляд справи відкладено на 21 травня 2026 р.
До закінчення підготовчого провадження у справі представником позивача надані до справи докази виконання судового рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 16.02.2012 р. (справа № 2-201\2012), яким було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 18 000 грн. як безпідставно набутих коштів. Відповідно до листа Вільнянського ВДВС від 19.05.2026 р. № 299-38\12612 шляхом перевірки автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено ВП № 32392063, яке 25.01.2013 р. було закінчено на підставі п. 8 ст. 49 (у старій редакції) Закону України «Про виконавче провадження» (фактичне повне виконання судового рішення). На підставу зазначеної обставини додано до відповіді ВДВС долучено витяг спецпідрозділу виконавчих проваджень, відповідно до якого виконавче провадження щодо виконавчого листа № 2-201\2012 ,виданого Вільнянським районним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 18 000 грн. закінчено 25.01.2013 р., підстава – повне фактичне виконання.
Ухвалою суду від 21.05.2026 р. підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду.
У судове засідання сторони не з`явились.
При цьому, сторона позивача не висловила заперечень проти вирішення справи у порядку заочного розгляду, тому суд без виходу до нарадчої кімнати ухвалив провести заочний розгляд вищевказаної справи.
У порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Частинами 3, 4 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з ч. 1 ст. ст. 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Частиною першою ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Так, судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу частини житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Нарохою О.В. 23 грудня 2011 р. за реєстровим № 4392, ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_1 придбав у власність 16\25 часток житлового будинку АДРЕСА_1 . Право власності позивача на зазначену частку житлового будинку зареєстровано в реєстрі прав власності на нерухоме майно 10.01.2012 р., запис № 30724850, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав.
В січні 2026 р. позивачу стало відомо про наявність в єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження, а саме – арешт нерухомого майна (16\25 часток будинку АДРЕСА_1 , яке було зареєстровано 06.01.2012 р. за № 12044535. Підставою обтяження зазначено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, внесену 06.01.2012 р. державним виконавцем Шевченківського ВДВС Запорізького міського управління юстиції на підставі ухвали № 2-0805-1626\2011, виданої 22.12.2021 р. Вільнянським районним судом Запорізької області, якою було забезпечено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів. 
Згідно з відповіддю Вільнянського ВДВС у Запорізькому районі Запорізької області від 19.05.2026 р. проведеною перевіркою автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що на виконанні у ВДВС перебувало виконавче провадження N 32392063 з примусового виконання виконавчого листа N 2-201\2012, відповідно до якого було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 18 000 грн. як безпідставно набутих коштів. Зазначене виконавче провадження закінчено 25.01.2013 р. у зв`язку з повним фактичним виконанням. При цьому ні Вільнянським районним судом Запорізької області, ні ВДВС питання про скасування заходів забезпечення позову не вирішувалось.
Таким чином, позивач ОСОБА_1 позбавлений можливості реалізувати гарантовані законом права власника нерухомого майна, оскільки у зв`язку із перебуванням майна під арештом порушуються його права. 
Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Згідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і осноовоположних свобод 1950 року, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
За змістом ч. 1 ст. 36 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. 
Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.
Згідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.
На підставі вищевикладеного, враховуючи, що позивач не може реалізувати свої права власника у зв`язку із наявністю зазначеного вище обтяження нерухомого майна, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 258,259,263-266,280-289 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про звільнення майна з під арешту задовольнити. 
Скасувати в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, зареєстрованого 06.01.2012 р. за № 12044535 реєстратором: Запорізька філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі ухвали Вільнянського районного суду Запорізької області від 22 грудня 2011 року щодо житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 . 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.
Суддя П.В. Зарютін