Справа № 712/5743/26
Провадження № 2/712/3663/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2026 року м. Черкаси
Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого - судді Пономаря В.О.,
за участі секретаря судового засідання Рясик Д.Д.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
АТ «Таскомбанк» через систему «Електронний суд» звернулось до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом, в якому просить стягнути із ОСОБА_1 на його користь заборгованість за заявою-договором про надання споживчого кредиту № 4033546-963 від 26.04.2024 (далі – кредитний договір) в загальній сумі 97 065 грн 88 коп. та судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2 662 грн 40 коп.
В обґрунтування позовних вимог в позові зазначено, що 26.04.2024 між АТ «Таскомбанк» та відповідачем підписано заяву-договір про надання споживчого кредиту, на підставі якої останньому відкрито поточний рахунок у гривні та надано кредитні кошти у розмірі 53 450 грн з процентною ставкою у розмірі 0,01 % річних, комісією за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 6,9 % щомісячно та строком користування 24 місяці.
Відповідач припинив виконувати умови кредитного договору, а саме припинив сплачувати заборгованість по кредиту та процентах. Внаслідок порушення відповідачем умов повернення кредитних коштів у нього утворилась заборгованість за вищевказаним договором у розмірі 97 065 грн 88 коп., з яких 45 428 грн 03 коп. – заборгованість по тілу кредиту, 5 грн 15 коп. – заборгованість по процентам, 51 632 грн 70 коп. – заборгованість по комісії за обслуговування кредиту.
Оскільки відповідач не виконує своїх зобов`язань з повернення кредитної заборгованості, то позивач звернувся до суду із позовом та просить стягнути із відповідача заборгованість в загальній сумі 97 065 грн 88 коп. та судовий збір по справі в розмірі 2 662 грн 40 коп.
Від відповідача заперечень проти позову не надходило.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 30.04.2026 відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача Попов Є.В. в судове засідання не з`явився, натомість у прохальній частині позовної заяви зазначив, що просить проводити розгляд справи без участі представника АТ «Таскомбанк».
Відповідач ОСОБА_1 повторно в судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся шляхом надсилання судової повістки-повідомлення засобами поштового зв`язку за зареєстрованим місцем проживання. Натомість судові повістки-повідомлення повернулись до суду без вручення відповідачу з причин відсутності останньої за вказаною адресою, що в контексті положень п. 4 ч. 8 ст. 128, ч. 10 ст. 130 ЦПК України суд вважає належним повідомленням. Додатково судом вживались заходи з повідомлення відповідачки шляхом направлення судової повістки про виклик до суду через мобільний додаток «Viber» (документ доставлений 30.04.2026 та 04.06.2026).
Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши надані учасниками справи докази, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 (позичальник) 26.04.2024 до АТ «Таскомбанк» (банку) з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву-договір про надання споживчого кредиту № 4033546-963 своїм власноручним підписом.
На підставі укладеного договору відповідачу надано кредитні кошти в загальній сумі 53 450 грн, з яких 50 000 грн – тіло кредиту та 3 450 грн комісія за його видачу, яка нараховується банком і сплачується позичальником одноразово під час надання кредиту у розмірі 6,9 % від суми кредиту.
Проценти за користування кредитом становлять 0,01 % річних, процентна ставка є фіксованою, застосовується на весь строк кредиту та нараховуються щоденно на суму залишку заборгованості за кредитом на кінець кожного дня та сплачуються позичальником щомісячно в складі ануїтентних платежів у строки, визначені договором.
Комісія за обслуговування кредиту нараховується банком щомісячно та розраховується за відповідний розрахунковий період у розмірі 6,9 % щомісячно від наданої банком суми кредиту. Комісія сплачується позичальником щомісячно протягом строку кредиту за відповідний розрахунковий період, її сума є фіксованою протягом строку кредиту.
Кредитні кошти надаються шляхом безготівкового перерахування на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), відкритий у АТ «Таскомбанк», що також підтверджується випискою по особовим рахункам кредитного договору № 4033546-963 за період з 26.04.2024 до 02.09.2025.
Підписавши заяву-договір позичальник підтвердив, що банк надав у письмовій формі та у повному обсязі інформацію згідно Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про споживче кредитування» та позичальник засвідчує, що перед укладенням цієї заяви-договору він також самостійно ознайомився із розміщеною на офіційному веб-сайті банку інформацією, необхідною для отримання кредиту та прийняття усвідомленого рішення.
Відповідач не надавав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, а також іншими витратами відповідно до умов договору у повному обсязі, внаслідок чого в останнього виникла заборгованість в загальній сумі 97 065 грн 88 коп., з яких 45 428 грн 03 коп. – заборгованість по тілу кредиту, 5 грн 15 коп. – заборгованість по процентам та 51 632 грн 70 коп. – заборгованість за комісією за обслуговування кредиту.
Позивачем з метою досудового врегулювання спору було направлено повідомлення-вимогу про дострокове погашення заборгованості від 10.09.2025 на адресу відповідача, однак така вимога залишена останнім без реагування, у зв`язку з чим позивач змушений звернутись до суду з позовом про стягнення боргу для відновлення порушеного права.
Таким чином, спір між сторонами виник із зобов`язальних відносин, що регулюються нормами глави 71, 73 Цивільного кодексу України (далі ЦК).
Надаючи оцінку позовним вимогам в контексті обставин спірних правовідносин суд виходить з наступного.
За правилами ч. 1 ст. 202 ЦК правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 3 статті 203 ЦК визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
За змістом ч. 1 ст. 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).
Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1, 2 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК).
Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ст. 1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 509 ЦК визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до положень ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтями 12, 13, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Наявні в матеріалах справи докази дають підстави вважати доведеними аргументи позивача, що відповідачем було отримано кредитні кошти на умовах та в порядку, визначених у кредитному договорі № 4033546-963 від 26.04.2024 і він користувався кредитними коштами. Також по обставинам спірних правовідносин судом встановлено, що відповідачем допущене порушення його зобов`язання в частині повернення кредиту та сплати процентів за користування ним.
Що стосується позовних вимог позивача в частині стягнення із відповідача комісії за обслуговування кредитної заборгованості в сумі 51 632 грн 70 коп., то слід зазначити наступне.
Так, пунктом 1.4 договору сторони погодили, що розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості становить 6,9 % від суми кредиту та сплачується щомісячно в перший робочий день розрахункового періоду.
Оцінюючи наведене, суд виходить із того, що Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно із ч. 5 ст. 12 Закону «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.
Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова кредитного договору, укладеного після набуття чинності Закону України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06.11.2023 в справі № 204/224/21 та Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13.07.2022 (справа № 496/3134/19) дійшли висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення п. 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Нікчемний правочин (ч. 2 ст. 215 ЦК України) є недійсним вже в момент свого вчинення (ab initio), і незалежно від волі будь-якої особи, автоматично (ipso iure). Нікчемність правочину має абсолютний ефект, оскільки діє щодо всіх (erga omnes). Нікчемний правочин не створює юридичних наслідків, тобто, не зумовлює переходу/набуття/зміни/ встановлення/припинення прав ні для кого. Саме тому посилатися на нікчемність правочину може будь-хто. Суд, якщо виявить нікчемність правочину, має її враховувати за власною ініціативою в силу свого положення (ex officio), навіть якщо жодна із заінтересованих осіб цього не вимагає (аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.02.2023 у справі № 359/12165/14-ц).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).
Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість відповідача за комісією за обслуговування кредиту становить 51 632 грн 70 коп. Також необхідно зазначити, що відповідачем було здійснено часткове погашення заборгованості за такою комісією на загальну суму 11 064 грн 15 коп.
З огляду на це, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 51 632 грн 70 коп., а сплачена відповідачем сума комісії 11 064 грн 15 коп. підлягає зарахуванню у рахунок погашення заборгованості за кредитом та процентами, а не може залишатися поза межами розрахунку дійсної заборгованості.
А тому, позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення на суму 45 433 грн 18 коп., яка включає заборгованість за основною сумою боргу – 45 428 грн 06 коп., заборгованість за відсотками – 5 грн 15 коп. Однак, із урахуванням зарахування раніше сплаченої відповідачем комісії у розмірі 11 064 грн 15 коп. як платежу на погашення дійсних зобов`язань за кредитним договором, розмір заборгованості за тілом кредиту та процентами, що підлягає до стягнення, становить 34 369 грн 03 коп.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що судові витрати по справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду в сумі 2 662 грн 40 коп. 
Оскільки позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, то на підставі ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України до стягнення із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 942 грн 76 коп. (пропорційно до задоволених позовних вимог із розрахунку: 2 662 грн 40 коп./сума плаченого судового збору/ х 35,41 % /відсоток на який задоволено позовні вимоги/ = 942 грн 76 коп.)
Керуючись ст. 7, 9, 11-13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» заборгованість за заявою-договором про надання споживчого кредиту № 4033546-963 від 26.04.2024 в загальній сумі 34 369 (тридцять чотири тисячі триста шістдесят дев`ять) грн 03 (три) коп. та судові витрати у вигляді судового збору в сумі 942 (дев`ятсот сорок дві) грн 76 (сімдесят шість) коп., а всього 35 311 (тридцять п`ять тисяч триста одинадцять) грн 79 (сімдесят дев`ять) коп.
В іншій частині позовних вимог – відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст судового рішення складений 30.06.2026.
Учасники справи:
Позивач: Акціонерне товариство «Таскомбанк», ЄДРПОУ 09806443, місцезнаходження за адресою: вул. Симона Петлюри, 30, м. Київ.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя В.О. Пономар