Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2026 року        м. Рівне

Справа № 570/4968/25
Провадження № 33/4815/683/26

Суддя Рівненського апеляційного суду – Полюхович О.І.,
з участю: 
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , 
захисника – Бондаря Ю.М., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Бондаря Ю.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Рівненського районного суду Рівненської області від 21 жовтня 2025 року, –
ВСТАНОВИВ:

 
Постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 21 жовтня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
З матеріалів справи вбачається, що 29 вересня 2025 року о 07 год. 50 хв. на 149 км автодороги Устилуг-Луцьк-Рівне в с. Обарів Рівненського району Рівненської області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renault Trafic, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна шкірного покриву обличчя), і від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніня на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 6810 та проведення такого огляду в медичному закладі водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність. 
В поданій апеляційній скарзі захисник Бондар Ю.М. просить скасувати постанову місцевого суду щодо ОСОБА_1 та закрити провадження у справі за фактом вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. 
Зазначає, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою та винесеною з порушенням вимог ст.ст. 245, 251, 252, 268, 285 КУпАП, оскільки суд не надав належної оцінки відсутності належних та допустимих доказів вини особи, не перевірив законність дій працівників поліції та не врахував порушення порядку оформлення адміністративних матеріалів.
Вказує, що працівники поліції після відмови ОСОБА_1 підписати постанову за нібито проїзд на заборонений сигнал світлофора безпідставно ініціювали питання щодо проходження огляду на стан сп`яніння, при цьому не роз`яснили йому права та наслідки відмови від проходження такого огляду, а дії поліцейських мали провокативний характер.
Доводить, що фактичної відмови від проходження огляду на стан сп`яніння зі сторони ОСОБА_1 не було, оскільки після прибуття родичів він неодноразово висловлював вимогу пройти огляд як на місці зупинки за допомогою приладу «Drager», так і в медичному закладі, однак працівники поліції безпідставно відмовили у проведенні такого огляду та склали протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Стверджує, що матеріали справи підтверджують бажання ОСОБА_1 пройти медичний огляд та факт його проходження у встановленому законом порядку в КП «РОЦПЗН» у межах двогодинного строку з моменту зупинки транспортного засобу, за результатами якого ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння не виявлено.
Також просить поновити строк на апеляційне оскарження.
Відповідно до ст.285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.
Постанова відносно ОСОБА_1 винесена 21 жовтня 2025 року без його участі (а.с. 13).
Копію постанови захисник отримав 14 травня 2026 року (а.с. 24). 
Апеляційна скарга подана до місцевого суду 15 травня 2026 року (а.с. 29).
Отже, оскільки строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, то цей строк слід поновити.
Заслухавши доводи ОСОБА_1 та захисника Бондаря Ю.М.на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та постанову суду в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав. 
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 252 КУпАП передбачено, що оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Вимогами ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Дослідивши під час апеляційного розгляду докази у справі про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суддя місцевого суду у порушення положень вказаних норм не з`ясував повно, всебічно і об`єктивно обставини справи, внаслідок чого дійшов необґрунтованого висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Обґрунтовуючи свої висновки, суд першої інстанції покликався на те, що вина ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена доказами: направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; рапортом та довідкою поліцейського; відеозаписами працівників поліції.
Однак з такими висновками суду погодитись не можна виходячи з наступного.
Частиною 1 ст. 2 КУпАП передбачено, що законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.
Згідно ст. 251 КУпАП, на співробітників поліції, як на осіб, що в силу ст. 255 КУпАП уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, в тому числі й за ст. 130 КУпАП, покладено імперативний обов`язок щодо збирання доказів, які в силу системного аналізу вимог ст.ст. 251 та 256 КУпАП мають бути додані до протоколу та/або посилання на які повинні міститися в самому протоколі.
Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Положенням п. 2.5 ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст.266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103 (далі - Порядок).
Згідно з ч. 4 ст. 266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.
Відповідно до ч. 6 ст. 266 КУпАП, направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 6 Постанови КМУ № 1103 передбачено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. 
Під час апеляційного розгляду  ОСОБА_1 пояснив, що після зупинки його транспортного засобу працівники поліції повідомили йому про причину зупинки, вказали на наявність у нього як водія ознак алкогольного сп`яніння та запропонували пройти відповідний огляд на місці зупинки і в медичному закладі. Разом із тим він зазначив, що вперше потрапив у таку ситуацію, тому не розумів наслідків своєї відмови, не мав можливості об`єктивно оцінити ситуацію і лише коли приїхала сестра та інший водій забирати автомобіль, йому пояснили, що не можна відмовлятися від проходження огляду, тоді він погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, однак працівники поліції дуже швидко склади протокол відносно нього і категорично відмовилися проводити вказаний огляд.
Зазначені доводи узгоджуються з матеріалами справи та дослідженими судом відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, з яких вбачається, що працівники поліції зупинили транспортний засіб Renault Trafic, номерний знак НОМЕР_1 ,під керуванням  ОСОБА_1 , пояснили причину зупинки – проїзд на червоний колір світлофора та склали щодо нього постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5827642 від 29 вересня 2025 року за порушення п. 8.7.3е ПДР та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП (а.с. 5, файл 0076).
Після цього працівник поліції запитує чи пройде ОСОБА_1 огляд та чи вживав він алкоголь на що він ствердно заперечив вживання ним спиртного та відмовився від проходження огляду мотивуючи тим, що не вживав алкоголь. Патрульний вказав, що вбачає у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння та запропонував йому пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки і в медичному закладі на що  ОСОБА_1 відповів відмовою. Після пропозиції пройти огляд та відмови водія проходити вказаний огляд, працівник поліції вказав перелік ознак алкогольного сп`яніння та повідомив ОСОБА_1 , що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, проте ОСОБА_1 запитав за яке саме правопорушення буде складено протокол (файл 0077, час: 01:05 - 03 хв. 05 с.).
Апеляційний суд звертає увагу, що з моменту, коли працівник поліції запитав чи пройде ОСОБА_1 огляд та чи вживав він алкоголь до моменту повідомлення водію про складання адміністративного протоколу пройшло менше двох хвилин. Разом з цим, як слідує з відеозапису ОСОБА_1 поводив себе адекватно, чітко відповідав на поставлені питання та його поведінки було видно, що він дійсно не розуміє в чому суть інкримінованого йому правопорушення, як йому необхідно діяти і які можуть бути наслідки. 
На переконання апеляційного суду, зафіксована відеозаписом поведінка працівника поліції свідчить про порушення ним порядку проведення огляду, оскільки спочатку патрульний запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі, й отримавши відмову від проходження огляду від  ОСОБА_1 ,лише тоді вказав про наявність ознак алкогольного сп`яніння у водія. Між тим, працівник поліції не пояснив належним чином водієві порядок проходження огляду, наслідки проходження огляду та наслідки відмови для водія від проходження огляду, не роз`яснив належним чином водієві його права. Крім того, коли  ОСОБА_1 зрозумів наслідки відмови від проходження огляду він погодився пройти такий огляд, однак патрульний категорично відмовився від проведення огляду на стан сп`яніння мотивуючи тим, що він вже неодноразово пропонував ОСОБА_1 пройти вказаний огляд, однак той відмовився і що відносно водія вже складено протокол про адміністративне правопорушення (файл 0077, час: 01:05 - 03 хв. 05 с.; файл 0078). 
Оцінюючи наведені обставини у сукупності, апеляційний суд враховує не лише сам факт відмови особи від проходження огляду, а й причини такої відмови, які підтверджуються матеріалами справи. На думку суду поведінка працівника поліції, згідно відеозаписів, свідчить про його бажання якомога швидше скласти протокол про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1 за його відмову від огляду, оскільки з моменту заперечення водія щодо вживання спиртного до повідомлення працівником поліції про складання протоколу минуло менше двох хвилин, що підтверджує, що  ОСОБА_1 не мав часу на те, щоб об`єктивно оцінити обстановку та зрозуміти яким чином йому діяти в подальшому. 
Крім того, суттєве значення для правильного вирішення справи має та обставина, що після події  ОСОБА_1 самостійно звернувся до медичного закладу КП «РОЦПЗН» та пройшов огляд на стан наркотичного сп`яніння, за результатами якого встановлено, що ознак сп`яніння в  ОСОБА_1 не виявлено (а.с. 41). Крім того, до апеляційної скарги долучено й акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1023 від 29 вересня 2025 року, з якого вбачається, що у ОСОБА_1 було відібрано біологічне середовище (сечу) і за результатами лабораторних досліджень встановлено відсутність в сечі наркотичних речовин. Крім того ОСОБА_1 пройшов огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Alcоtest Drager 6820 і заключний діагноз лікаря відносно ОСОБА_1 – тверезий (а.с. 40). Зазначені докази ставлять під обґрунтований сумнів наявність у  ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння на момент зупинки транспортного засобу та підтверджує послідовність його позиції щодо невживання ним алкоголю.
Враховуючи медичний висновок в якості доказу невинуватості  ОСОБА_1 , апеляційний суд звертає увагу, що згідно відеозапису працівник поліції запропонував водію пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння о 08 год. 02 хв., а з медичного висновку слідує, що точний час огляду – 10 год. 01 хв., що свідчить про дотримання водієм передбаченого ч. 4 ст. 266 КУпАП двогодинного строку для проведення огляду в медичному закладі.
За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції розглянувши справу за відсутності  ОСОБА_1 не надав йому можливості надати пояснення з приводу обставин справи та долучити до матеріалів справи докази на підтвердження своєї невинуватості. 
Внаслідок цього місцевий суд дійшов помилкового висновку про доведеність вини  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що наявні у справі докази не є достатніми для беззаперечного підтвердження наявності в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі –закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. 
Керуючись ст.6 ЄКПЛ, ст.294 КУпАП, суд –

П О С Т А Н О В И В:

 
Поновити захиснику Бондарю Ю.М. строк на апеляційне оскарження.
Апеляційну скаргу захисника Бондаря Ю.М. задовольнити.
Постанову Рівненського районного суду Рівненської області від 21 жовтня 2025 року відносно ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду О.І. Полюхович