УХВАЛА

23 квітня 2026 року
м. Київ
справа № 299/77/19
провадження № 51-1482ск26
Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду (далі - колегія суддів) у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянула касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , подану в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 21 січня 2026 року і
встановила:
до Касаційного кримінального суду (далі - Суд, колегія суддів) надійшла касаційна скарга захисника  ОСОБА_4 , в якій він висуває вимогу про перегляд указаного судового рішення у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), колегія суддів дійшла висновку, що її положень, зокрема п. 4 ч. 2 та ч. 3, не було додержано.
Згідно з цими положеннями у касаційній скарзі зазначається обґрунтування заявлених вимог із відображенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, а також навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак, усупереч наведеним положенням процесуального закону, доводи касаційної скарги захисника фактично зводяться до його вказівок на неповноту судового розгляду, незгоду з наданою судами оцінкою доказам та по суті заперечення правильності встановлених фактичних обставин кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки судом касаційної інстанції.
При цьому захисник, порушуючи питання про скасування ухвали апеляційного суду, якою вирок місцевого суду стосовно ОСОБА_5 залишений без змін, обмежився загальними фразами щодо порушень допущених судом апеляційної інстанції. Зокрема захисник не конкретизував, яких саме порушень допустився апеляційний суд та не обґрунтував, у чому саме ці порушення полягали та як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановленого цим судом судового рішення, і чому їх слід відносити до підстав для скасування касаційним судом ухвали апеляційного суду згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України та з огляду на положення статей 370, 404, 412, 413, 419 цього Кодексу.
До того ж формально, вказуючи на порушення апеляційним судом вимог ст. 419 КПК України, захисник не конкретизував, які саме доводи його апеляційної скарги апеляційний суд не перевірив та не надав на них відповідей, та не обґрунтував як це вплинуло на законність і обґрунтованість ухваленого апеляційним судом судового рішення в цілому.
Також, вказуючи на порушення апеляційним судом принципу безпосередності дослідження доказів, не зазначає, в чому саме полягало неповне або з порушенням дослідження цих доказів судом першої інстанції, а сам по собі факт непогодження сторони кримінального провадження з висновками суду щодо оцінки доказів не свідчить про допущення істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та не є підставою для їх повторного дослідження апеляційним судом.
Стверджуючи про допущене апеляційним судом істотне порушення вимог кримінального процесуального закону внаслідок проведення апеляційного розгляду без участі обвинуваченого, захисник посилається на положення ст. 412 КПК України, згідно з якими судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності обвинуваченого, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 323 чи ст. 381 цього Кодексу, або прокурора, крім випадків, коли його участь не є обов`язковою. З огляду на те, як зазначив суд апеляційної інстанції в своєму рішенні, що в апеляційній скарзі сторони захисту не порушувалось питання про погіршення становища засудженого, суд не знайшов підстав для постановлення рішення про обов`язкову участь його під час апеляційного розгляду.
Так, коли сторона вимагає скасування або зміни судового рішення, посилаючись на порушення, допущене під час кримінального провадження, вона має обґрунтувати не лише наявність такого порушення, але й надати доводи тому, що воно істотно позначилося на можливостях сторони відстоювати свою позицію у справі і не було виправлено в ході кримінального провадження. Для цього сторона має продемонструвати, що вона під час кримінального провадження вжила заходів у межах процесуальних можливостей, наданих їй кримінальним процесуальним законодавством, для виправлення ситуації, що склалася внаслідок стверджуваного порушення.
Відповідно до положень ст. 438 КПК України, Суд може змінити або скасувати оскаржені рішення у випадку допущення судами порушень норм процесуального права, які в силу ст. 412 цього Кодексу є істотними.
Відповідно до ч. 3 ст. 427 КПК України, якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі. Проте подана касаційна скарга не містить жодних застережень щодо цієї обставини.
Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття касаційного провадження.
Оскільки касаційна скарга не відповідає положенням, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Ураховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК України, колегія суддів
постановила:
касаційнускаргу захисника ОСОБА_4 , подану в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 21 січня 2026 року залишити без руху та надати йому строк для усунення вказаних недоліків упродовж п`ятнадцяти днів із дня отримання копії цієї ухвали.
Роз`яснити, що касаційна скарга, залишена без руху, повертається, якщо особа не усунула її недоліків в установлений судом строк.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3