3/134/207/2026 Справа №: 134/992/26	

П О С Т А Н О В А

02 липня 2026 року 	селище Крижопіль	

Суддя Крижопільського районного суду Вінницької області Зарічанський В.Г., розглянувши матеріали, які надійшли від Відділення поліції № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, працюючого інженером ТОВ АТП 1971, РНОКПП не відомий,
раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, 
за вчинення адміністративного правопорушення, що передбачене ст. 185 КУпАП.            
ВСТАНОВИВ:
До Крижопільського районного суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП.
Згідно протоколу серії ВАД № 749635 03.06.2026 року о 23 год. 30 хвилин в АДРЕСА_2 гр. ОСОБА_2 діючи умисно вчинив злісну непокору законним вимогам поліцейських, які здійснювали затримання гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що перебував в розшуку за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210-1 КУпАП. Під час виконання поліцейськими службових обов`язків гр. ОСОБА_2 перешкоджав затриманню вказаної особи, хапав за одяг, намагався відтягнути від працівників поліції, неодноразово ігнорував законні вимоги припинити протиправні дії, чим перешкоджав виконання поліцейськими покладених на них повноважень.
Своїми діями ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст.185 КУпАП.
В судове засідання ОСОБА_2 не з`явився.
В судовому засіданні захисник адвокат Довгань О.О. просив закрити справу про адміністративне правопорушення відносно свого підзахисного за відсутністю складу правопорушення. Надав суду клопотання, в якому вказав, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 749635 від 04.06.2026, складеним у с-щі Крижопіль, 03.06.2026 близько 23:30 год. у с-щі Крижопіль по вул. Гаврилюка ОСОБА_2 , на думку посадової особи органу поліції, діючи умисно, вчинив злісну непокору законним вимогам поліцейських, які здійснювали затримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що перебував у розшуку за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210-1 КУпАП. У протоколі зазначено, що ОСОБА_2 нібито перешкоджав затриманню ОСОБА_3 , хапав за одяг, намагався відштовхнути від працівників поліції і неодноразово ігнорував законні вимоги припинити протиправні дії, чим перешкоджав виконанню поліцейськими покладених на них повноважень. ОСОБА_2 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає. На переконання сторони захисту, матеріали справи не містять належних, допустимих і достатніх доказів того, що у його діях наявні подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП. Факти, які покладені в основу протоколу, органом поліції належним чином не задокументовані, а наявні матеріали не доводять вину особи за стандартом доказування «поза розумним сумнівом». До протоколу про адміністративне правопорушення долучено письмові пояснення ОСОБА_1 . За своїм змістом вони не містять визнання вини та не підтверджують фабулу протоколу про нібито злісну непокору законним вимогам поліцейських.
Разом з тим визначальне значення для оцінки події має відеозапис із нагрудної камери, оскільки саме він є об`єктивним технічним джерелом фіксації поведінки ОСОБА_1 та обставин, які посадова особа органу поліції поклала в основу протоколу. На початку файлу відеозапису чутно гучні розмови, лайку і штовханину, однак зображення не містить даних, які б дозволяли ідентифікувати ОСОБА_1 як особу, що хапала когось за одяг, відштовхувала працівників поліції або вчиняла інші активні дії з метою перешкодити затриманню. З відеозапису вбачається, що ОСОБА_2 присутній лише на початковому етапі події, протягом перших кількох хвилин, після чого автомобіль від`їжджає, а сам ОСОБА_2 надалі на відеозаписі не з`являється. Отже, відеозапис не фіксує жодних подальших дій ОСОБА_1 , які могли б підтверджувати фізичне перешкоджання затриманню, опір працівникам поліції або злісне невиконання їхніх законних вимог. При цьому на відеозаписі не видно, що ОСОБА_2 когось б`є, штовхає, смикає за одяг, намагається відштовхнути, чинить фізичний опір або демонструє зухвалу форму непокори. Саме таких дій, зазначених у протоколі, відеозапис не підтверджує.
Крім того, на відеозаписі чути, як особа, голос якої за обставинами події імовірно належить ОСОБА_3 , повідомляє про погане самопочуття та проблеми із серцем. За таких обставин поведінка ОСОБА_1 об`єктивно могла бути зумовлена занепокоєнням за життя і здоров`я знайомого, а не прямим умислом на злісну непокору працівникам поліції чи перешкоджання їхній законній діяльності. Важливо також, що у протоколі не зазначено як окрему винну дію ОСОБА_1 сам факт від`їзду автомобіля з місця події. Тому така обставина не може підміняти собою фабулу протоколу та використовуватися як самостійна підстава для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за cт. 185 КУпАП.
Крім того, для притягнення особи за ст. 185 КУпАП недостатньо загального твердження про те, що особа «ігнорувала законні вимоги». У протоколі та доданих до нього доказах має бути конкретно встановлено: який саме поліцейський висунув вимогу, який був її точний зміст, коли і в якій формі її було висунуто, чому така вимога була законною, скільки разів її повторювали, у чому саме проявилась відмова особи від її виконання та чому така відмова мала злісний характер. Натомість у цій справі матеріали не містять належної конкретизації цих обставин. Не доведено зміст конкретної законної вимоги, не доведено неодноразовість і наполегливість таких вимог, не доведено зухвалої форми відмови, не доведено прямого умислу ОСОБА_1 на вчинення саме злісної непокори. Особливість цієї справи полягає в тому, що фабула протоколу щодо ОСОБА_1 побудована не на абстрактному невиконанні вимоги поліцейського, а на твердженні про те, що він нібито перешкоджав конкретній процесуальній дії співробітників поліції - адміністративному затриманню іншої особи, а саме ОСОБА_3 . Отже, законність дій поліцейських щодо ОСОБА_3 є первинною обставиною, без якої неможливо оцінити законність вимог, невиконання яких інкримінується ОСОБА_1 . Якщо не доведено, що поліцейські здійснювали саме законне адміністративне затримання ОСОБА_3 , то не може вважатися доведеним і те, що ОСОБА_2 перешкоджав законним діям поліцейських.
У матеріалах справи відсутній протокол адміністративного затримання ОСОБА_3 . Тобто матеріали справи не містять належного процесуального доказу того, що ОСОБА_3 взагалі був затриманий у порядку, передбаченому КУпАП, а також не містять відомостей про час, місце, мотиви, правову підставу та процесуальні межі такого затримання. Якщо ОСОБА_3 фактично не затримувався у порядку ст. 260-263 КУпАП, тоді фабула протоколу щодо ОСОБА_4 є непідтвердженою, оскільки в ній зазначено про перешкоджання затриманню, факт і процесуальне оформлення якого відсутні. Якщо ж ОСОБА_3 фактично затримувався, однак протокол адміністративного затримання не складався, це свідчить про істотне порушення порядку адміністративного затримання і ставить під сумнів законність вимог поліцейських, невиконання яких інкримінується ОСОБА_1 . У протоколі зазначено, що ОСОБА_3 перебував у «розшуку» за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210-1 КУпАП. Однак таке твердження саме по собі не є доказом законності адміністративного затримання. Воно потребує підтвердження належними документами, які мали бути надані органом поліції разом із матеріалами справи. Водночас, якщо поліція посилається на «розшук» особи за ст. 210-1 КУпАП як на підставу для її адміністративного затримання, то в матеріалах справи повинна бути належно підтверджена правова підстава появи такого «розшуку» та відповідного поліцейського реагування. Якщо поліція посилається на те, що затримувала ОСОБА_3 як особу, яка перебувала у «розшуку» за ст. 210-1 КУпАП, то в матеріалах справи повинна бути документально підтверджена правова підстава такого затримання. У матеріалах справи відсутній належний первинний документ, який би підтверджував звернення уповноваженого органу до Національної поліції щодо адміністративного затримання та доставлення ОСОБА_3 у формі та порядку, передбачених п. 56 Порядку № 1487. Окремі службові рапорти чи роздруківки не замінюють такого звернення та не підтверджують належним чином, усі необхідні реквізити, зокрема підставу звернення, унікальний вихідний номер, дату і час формування чи надходження, КЕП уповноваженої особи та надходження відповідного набору даних до інформаційної системи МВС. За таких обставин твердження про перебування ОСОБА_3 у «розшуку» саме по собі не доводить законності його адміністративного затримання. Відповідно, недоведеним є і ключовий елемент фабули протоколу щодо ОСОБА_4 - перешкоджання саме законному затриманню. Протокол про адміністративне правопорушення не може розглядатися як самодостатній доказ вини. Він фіксує позицій особи, яка його склала, однак викладені у ньому твердження мають бути перевірені та підтверджу ї іншими належними, допустимими і достатніми доказами. У цій справі письмові пояснення ОСОБА_1 не містять визнання вини та не можуть використовуватися як доказ вчинення ним злісної непокори. 
Водночас відеозапис із нагрудної камери не підтверджує тих фактичних дій, які зазначені у протоколі: хапання за одяг, спроби відштовхнути ОСОБА_3 від працівників поліції, фізичного перешкоджання затриманню, неодноразового ігнорування законних вимог поліцейських. За наявності відеозапису суд має виходити саме з об`єктивно зафіксованої поведінки особи, а не з припущень або загальних формулювань протоколу.
Наявний у матеріалах справи рапорт поліцейського також не може самостійно підтверджувати винуватість ОСОБА_1 поза розумним сумнівом. Рапорт є службовим документом, складеним працівником органу, який ініціював притягнення особи до адміністративної відповідальності. Він не є незалежним джерелом доказування і не усуває відсутності відеофіксації протиправних дій, протоколу адміністративного затримання ОСОБА_3 та інших документів, які б підтверджували законність дій поліцейських.
У цій справі наявні не просто окремі недоліки оформлення матеріалів. Відсутні докази базових обставин, без яких неможливо встановити склад правопорушення. Орган поліції не задокументував належним чином ключові факти, на яких побудована фабула протоколу. За таких обставин вина ОСОБА_1 не доведена поза розумним сумнівом. Зазначене свідчить про те, що матеріали справи не дають підстав для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, правовим наслідком чого має бути закриття провадження у справі згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Вислухавши захисника, дослідивши докази по справі, вважаю, що провадження по справі слід закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення з таких підстав.      
Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно положень ст. 251 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими/ в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Вимогою ст. 252 КУпАП зазначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Диспозицією ст. 185 КУпАП, передбачено адміністративну відповідальність, зокрема за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.
Умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення. Склад адміністративного правопорушення - це сукупність встановлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, що характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок). До складу адміністративного правопорушення входять ознаки, які характеризують об`єкт, об`єктивну і суб`єктивну сторони та суб`єкта правопорушення.
Об`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП виступають суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, також у сфері державного управління.
Об`єктивна сторона правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції (або члена громадського формування з охорони громадського порядку чи державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку) при виконанні ним службових обов`язків.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого умислу.
Відтак, відповідно до ст. 185 Кодексу про адміністративні правопорушення, злісна непокора повинна проявлятись у відмові від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівників поліції при виконанні службових обов`язків, або у відмові, вираженій в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.
Разом з цим, зміст статті 185 КУпАП обов`язково передбачає наявність законної вимоги поліцейського. Вимоги поліцейського та їх розпорядження акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі, мають бути законодавчо обґрунтовані.
Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 749635 03.06.2026 року о 23 год. 30 хвилин в селищі Крижопіль по вул. Гаврилюка, 3 гр. ОСОБА_2 діючи умисно вчинив злісну непокору законним вимогам поліцейських, які здійснювали затримання гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що перебував в розшуку за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210-1 КУпАП. Під час виконання поліцейськими службових обов`язків гр. ОСОБА_2 перешкоджав затриманню вказаної особи, хапав за одяг, намагався відтягнути від працівників поліції, неодноразово ігнорував законні вимоги припинити протиправні дії, чим перешкоджав виконання поліцейськими покладених на них повноважень.
На підтвердження доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, до матеріалів справи додано:
-письмові пояснення ОСОБА_1 , в яких він вказав, що 03.06.2026 близько 23 год. 30 хв. він разом з ОСОБА_5 на автомобілі «Фольцваген Амарок» за кермом якого перебував він, приїхали до селища Крижопіль . Рухаючись по вулиці, де знаходиться «Нова пошта» побачили на дорозі на узбіччі автомобіль їхнього знайомого ОСОБА_6 та біля нього були службові автомобілі працівників поліції. Вирішили зупинитися щоб з`ясувати, що сталося. Коли зупинилися, то ОСОБА_5 вийшов з автомобіля і тоді до нього в автомобіль сів ОСОБА_3 .. За ним до автомобіля підійшли чотири працівники поліції, що були у форменному одязі та почали вимагати щоб той вийшов. На це ОСОБА_3 відмовлявся. Тоді з ОСОБА_7 почали говорити щоб вони відпустили ОСОБА_8 . На їх прохання працівники поліції почали давати вказівки щоб не перешкоджали затриманню ОСОБА_3 . Однак хотіли допомогти своєму знайомому та не реагували на їх вимоги. При цьому під час суперечки у поліцейських увімкнулися бодікамери. Тоді ігноруючи вказівки поліцейських розпочав рух автомобілем з місця події. ОСОБА_5 залишився з поліцейськими, При відмові виконувати вказівки поліцейських фізичної сили не застосовували.
- рапорт від 03.06.2026, в якому вказано, що 03.06.2026 року отримано повідомлення з тцк та сп та зареєстровано ЄО за № 3988 від 03.06.2026 року, як порушення законодавства про мобілізацію. В результаті опрацювання вказаної інформації встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 ( ОСОБА_9 ) № Е5353315 від 03.06.2026 щодо необхідності доставлення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, передбачене статтями 210, 210-1 КУпАП, ОСОБА_3 , 27.10.1972. Статус «Без реагування». ОСОБА_10 , 27.
-наказ начальника Відділення поліції № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області № 372 від 03.06.2026 року «Про здійснення заходів щодо оповіщення резервістів та військовозобов`язаних, а також пошук військовозобов`язаних, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені ст. 210, 210-1 КУпАП».
-рапорт ПОГ СВГ Відділення поліції № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта Вадима Каська, в якому він вказав, що спільно з поліцейськими СВГ Відділення поліції № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області Дмитром Рудницьким, Віктором Василишиним в період часу з 09:00 год. 03.06.2026 року по 04.06.2026 02:00 год. здійснювалось відпрацювання в с-щі ОСОБА_9 , з метою перевірки в осіб чоловічої статті віком від 18 до 60 років військово-облікових документів, виявлення осіб, які перебувають в СЗЧ. 
03.06.2026 року у о 12.00 год. Д. Рудніцький перебуваючи в с-щі Крижопіль, по вул. Гаврилюка, зупинив автомобіль марки ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 , за порушення правил дорожнього руху, а саме створення аварійної ситуації, чим порушив пункт правил ПДР 1.10, за що передбачена відповідальність за ч.5 ст. 122 КУпАП. Зупинивши вище вказаний автомобіль було відрекомендовано та на підставі ст. 35 ч. 1 п. 3 ЗУ «Про Національну поліцію» повідомлено про причину зупинки та керуючись ст. Г6 ЗУ «Про дорожній рух» та пункту 2.1а та 2.4 було витребувано відповідні Документи. В подальшому було встановлено даною особою виявився ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 житель с. Куниче Тульчинського району, який згідно бази ШНП МВС України, який являвся порушником військового обліку та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 210-1 КУпАП. Громадянину ОСОБА_11 було роз`яснено зміст Постанови КМУ № 560 від 16 травня 2024 р. «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період». В подальшому ОСОБА_11 , заблокувався у автомобілі та відмовився з нього виходити. В свою чергу ОСОБА_11 був повідомлений про вимоги ст. 265-2 та 266 КУпАП, а саме що його транспортний засіб був обмежений у русі. В подальшому 03.06.2026 близько 23:30 год. до автомобіля І. ОСОБА_12 , який був розташований по вул. Гаврилюка с-ща Крижопіль під`їхав інший транспортний засіб AB5800KI VOLKSWAGEN AMAROK синього кольору під керуванням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 житель АДРЕСА_1 та пасажиром ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 жителя АДРЕСА_3 , які почали забирати до свого автомобіля ОСОБА_11 , а саме садити останнього на заднє сидіння. В подальшому ними було вжито заходів, щодо затримання ОСОБА_13 , а саме повідомлено останньому, що він затриманий в порядку ст. 262 КУпАП, однак ОСОБА_14 та ОСОБА_15 почали нас штовхати в груди від ОСОБА_11 , шарпати за формений одяг перешкоджати у його затримані, на що нами на підставі ст. 44, 45 ЗУ «Про Національну поліцію» було застосовано заходи фізичного впливу, а саме тримання їх за руки їх відтягування А попередження Голосом про припинення правопорушення та виконанні законній вимозі працівників поліції, щодо припинення перешкоджання затриманні правопорушника. Так, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 не реагували на законні вимоги працівників поліції та відштовхнувши нас від свого автомобіля посадили ОСОБА_11 до свого автомобіля та повезли у невідомому напрямку. Своїми діями ОСОБА_14 та ОСОБА_15 вчинили злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків. Відносно ОСОБА_14 та ОСОБА_5 складено протоколи про адміністративне правопорушення за ст. 185 КУпАП.
- відеозапис на долученому уповноваженою особою DVD диску, з якого вбачається, конфлікт працівників поліції з невідомими особами, але фіксація події відбувалась у темну пору доби за відсутності достатнього освітлення. Внаслідок низької якості та темряви на відеозаписі повністю відсутня можливість ідентифікувати (встановити) обличчя осіб, які беруть участь у події, а також неможливо чітко встановити послідовність дій та факт висунення правомірних вимог поліцейськими та наявність злісної непокори. Також на відеозаписі відсутня інформація щодо хапання ОСОБА_1 поліцейських за форму.
Суд звертає увагу, що розгляд справи судом здійснюється в межах звинувачення. Сформульованого в протоколі про адміністративне правопорушення.
В свою чергу протокол про адміністративне правопорушення, без його належного правового аналізу, не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні ст.251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладенні в ньому повинні бути перевіренні за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у суду.
Щодо протоколу про адміністративне правопорушення, то суд вважає, що протокол не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Щодо наявного рапорту, який знаходиться в матеріалах справи, то суд приходить до висновку, що такий рапорт не слід брати до уваги, оскільки рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, так як у розумінні ст. 251КУпАП зазначений рапорт не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.
Більше того, вказаний рапорт працівника поліції також не слід брати до уваги і по тій причині, що працівник поліції є зацікавленою особою при розгляді справи, а тому вказане ставить під сумнів дотримання ним вимог щодо об`єктивності з`ясування обставин (постанова Верховного Суду від 28 травня 2020 року у справі № 524/4668/17).
Доданий до матеріалів справи відеозапис події є не належним доказом, оскільки на ньому зафіксовано лише запис розмови поліцейських з невідомими особами, факту злісної непокори ОСОБА_1 законним вимогам поліцейських не зафіксовано.
На переконання суду, в матеріалах справи відсутні об`єктивні докази, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.
Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.
Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка є викладом обставин складу адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, винуватість якої у вчиненні правопорушення має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати додаткові докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки це є недопустимим, що буде свідчити про необ`єктивність, упередженість судді при розгляді справи, порушенням права на захист, рівності сторін процесу.
Особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення повинна ретельно з`ясувати характер правопорушення та правильно кваліфікувати дії винної особи.
У протоколі мають бути зазначені обставини, які свідчать про наявність адміністративного проступку та його характер, а також, обставини, що характеризують особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки протокол є підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення. Від того, чи правильно він складений, залежить своєчасність, правильність розгляду за суттю справи про адміністративне правопорушення та обґрунтованість застосування стягнення.
Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Положеннями ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам.
Наведене у своїй сукупності дає підстави стверджувати про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, не доведена беззаперечними доказами, а сумніви, які виникли у ході розгляду цієї справи мають бути витлумачені на користь останнього.
Відповідно до ст. 247 КУпАП розпочате провадження про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення. 
Приймаючи до уваги що в діях  ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення по ст. 185 КУпАП, вважаю закрити провадження по справі. 
На підставі викладеного і керуючись ст. 247 ч.1 КУпАп,
ПОСТАНОВИВ:
Закрити справу про адміністративне правопорушення за ст. 185 КУпАП відносно ОСОБА_1 за відсутністю складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Вінницького апеляційного суду в 10-ти денний строк з дня винесення постанови.
Суддя