Справа № 539/2331/26
Провадження № 3/539/417/2026
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2026 року місто Лубни 

Суддя Лубенського міськрайонного суду Полтавської області Рудалєва Л.В. розглянувши матеріали, що надійшли від Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 , навчається у Відокремленому структурному підрозділі «Лубенський фінансово-економічний фаховий коледж Полтавського державного аграрного університету», РНОКПП НОМЕР_1 ,
за частиною другою статті 126, частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
права, передбачені статтею 63 Конституції України та статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, роз`яснено, -

УСТАНОВИЛА:
15 травня 2026 року об 11 год. 10 хв. в місті Лубни Полтавської області по проспекту Володимирському, поблизу будинку №4/3, ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 ), керував транспортним засобом Volkswagen Bora, державний номерний знак НОМЕР_2 , без посвідчення водія, тобто не маючи права керувати таким транспортним засобом, чим порушив вимоги п.2.1а Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі – Правила дорожнього руху), за що передбачена відповідальність за частиною другою статті 126 Кодексу України по адміністративні правопорушення (далі – КУпАП).
Крім того, 15 травня 2026 року об 11 год. 10 хв. в місті Лубни Полтавської області по проспекту Володимирському, поблизу будинку №4/3 ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Volkswagen Bora, державний номерний знак НОМЕР_2 , здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим порушив п.8.4 в Правил дорожнього руху – порушення вимог заборонних знаків, за що передбачена відповідальність за частиною першою статті 122 КУпАП.
Протоколи про вчинення вказаних вище адміністративних правопорушень ОСОБА_1 (далі – Протоколи) складені 15 травня 2026 року інспектором Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області, старшим лейтенантом поліції Зінченком В.В., а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №666474 та протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №666480.
Матеріали щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , надійшли до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області 19 травня 2026 року та були призначені до розгляду на 02 червня 2026 року. Розгляд справи було відкладено на 18 червня 2026 року та 02 липня 2026 року.
Неповнолітній ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 126, частиною першою статті 122 КУпАП визнав повністю. Пояснив суду, що запізнювався на екзамен, а тому без дозволу взяв автомобіль, який належить батькові, оскільки батька вдома не було і поїхав. А вже повертаючись додому, здійснив зупинку автомобіля для того, що купити собі їжу, але при цьому не побачив дорожній знак, який забороняв зупинку в даному місці. 
ОСОБА_1 у вчиненому розкаявся, просив суворо його не карати.
Мати неповнолітнього - ОСОБА_2 в судовому засіданні також просила суд суворо не карати сина, оскільки вони вже провели бесіду з сином і він пообіцяв, що в подальшому подібне не повториться. 
Статтею 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 липня 1989 року в справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Постановою суду від 02 липня 2026 року справи № 539/2331/26 (провадження №3/539/417/2026) та № 539/2329/26 (провадження № 3/539/415/2026) стосовно ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 126 та частиною першою статті 122 КУпАП об`єднано в одне провадження.
Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані, серед іншого, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.
Пунктом 2.1а Правил дорожнього руху визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Відповідно до частини другої статті 126 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.
Пунктом 8.4.в. Правил дорожнього руху України визначено дорожні знаки, які запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.
Частиною першою статті 122 Кодексу України по адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за порушення вимог дорожніх знаків .
Скоєння ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 126 та частиною першою статті 122 КУпАП підтверджується:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №666474 від 15 травня 2026 року та поясненнями до нього, в яких ОСОБА_1 зазначив, що свою вину у керуванні транспортним засобом без посвідчення водія він визнає;
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №666480 від 15 травня 2026 року та поясненнями до нього, в яких ОСОБА_1 зазначив, що свою вину у вчиненому правопорушенні він визнає.
Згідно зі статтею 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у пункті 43 рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на пункт 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».
Відповідно до частини другої статті 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
Дослідивши матеріали справи, вважаю, що дії ОСОБА_1 містять склад адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 126 та частиною першою статті 122 КупАП.
З огляду на викладені вище обставини, суддя робить висновок, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 126 та частиною першою статті 122 КУпАП є повністю доведеною, кваліфікація його дій вірна.
Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 є неповнолітньою особою.
Статтею 13 КУпАП визначено, що до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.
У разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 89, 121-127, 130, статтею 139, частиною третьою статті 154, частиною другою статті 156, статтями 173, 173-2, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.
З огляду на вищевказане, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя дійшла висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 126 та частиною першою статті 122 КУпАП, вважає, що враховуючи обставини вказаних адміністративних правопорушень, до нього слід застосувати захід адміністративного впливу, передбачений статею 24-1 КУпАП у виді попередження.
Попередження є одним із передбачених КУпАП заходів впливу, а тому судовий збір стягненню з ОСОБА_1 не підлягає.

Керуючись статтями 13, 24-1, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
ПОСТАНОВИЛА:
Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 126, частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосувати до нього захід впливу у виді попередження.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Полтавського апеляційного суду через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області в порядку, визначеному статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя Лубенського міськрайонного суду
Полтавської області Л.В. Рудалєва