ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

04 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 181/1750/24	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Юрко І.В., Чабаненко С.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2026 року у справі №181/1750/24 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 2025 року звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції, в якому просить скасувати постанову серія ЕНА №3323302 від 23.10.2024 року по справі про адміністративні правопорушення про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КУпАП, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.
Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2026 року позов задоволено.
Скасовано постанову про адміністративне правопорушення серії ЕНА №3323302 від 23.10.2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в сумі 680 гривень.
Провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 закрито у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Рішення суду мотивовано тим, що відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, котрі б підтверджували вчинення позивачем правопорушення та правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Департамент патрульної поліції, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржив його в апеляційному порядку. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що 23.10.2024 поліцейським винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 3323302, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку із керуванням транспортним засобом MERCEDES-BENZ, номерний знак НОМЕР_1 , технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації: кількість місць для сидіння менша, ніж зазначено у реєстраційному документі на такий транспортний засіб, та заблоковано аварійний вихід. Такі обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи копією тимчасового реєстраційного талону від 23.06.2020 ХХТ № 047551 на зазначений транспортний засіб та відеозаписом з портативного відеореєстратора поліцейського 473339.
Позивач не надав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу. Відповідно до частини четвертої статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що постановою серії ЕНА №3323302 від 23.10.2024 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн. За змістом вказаної постанови, 23.10.2024 о 09:54 м.Дніпро, вул.Курчатова, 10, водій керував ТЗ MERCEDES-BENZ, номерний знак НОМЕР_2 , що використовується для надання послуг з перевезення пасажирів за маршрутом Дніпро-Кривий Ріг та має технічні несправності, а саме кількість місць для сидіння з місцем водія становить 20, що не відповідає даним, вказаним в реєстраційних документах (23) та заблоковані аварійні виходи, чим порушив вимоги ПДР п.31.3, 31.1 ПДР України (а.с. 8).
Законність та обґрунтованість вищезазначеної постанови є предметом спору переданого на вирішення суду.
Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухваленні оскарженого рішення, враховуючи положення частини 1 статті 308 КАС України, щодо розгляду справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачене адміністративну відповідальність.
Частиною 1 статті 121 КУпАП передбачено, що керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до пункту п. 31.1 ПДР України технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.
Пунктом п. 31.3 ПДР України передбачено, що забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством: а) у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху; б) якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю); в) якщо номерні знаки не відповідають вимогам відповідних стандартів; г) у разі порушення порядку встановлення і використання спеціальних світлових і звукових сигнальних пристроїв.
В силу вимог статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Згідно зі статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У відповідності до частини 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно із положеннями частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Отже, доказами є які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Так, положення зазначеного Закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.
Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Отже, приписами ч. 3 статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис, у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. У разі відсутності в постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис або фото, такий відеозапис/фотознімки не можуть вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.
Аналогічні висновки містять постанови Верховного Суду від 30.04.2020 у справі №524/1113/17, від 13.02.2020 у справі №524/9716/16-а.
Натомість, як вбачається із змісту постанови серії ЕНА № 3323302, ця постанова не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис або фото, такий відеозапис/фотознімки.
Враховуючи те, що постанова № 3323302 не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис або фото, такий відеозапис/фотознімки, при цьому з наданого відповідачем до суду першої інстанції відеозапису неможливо беззаперечно встановити наявність в діях позивача правопорушення відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 121 КУпАП, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність постанови серії ЕНА № 3323302 та як наслідок необхідності її скасування.
Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.
Згідно з частиною першою статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2026 року у справі №181/1750/24 залишити без задоволення.
Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2026 року у справі №181/1750/24 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.В. Білак 

суддя І.В. Юрко 

суддя С.В. Чабаненко