Справа № 560/19480/25
	
РІШЕННЯ
іменем України

15 червня 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Божук Д.А. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить:
1. Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , що полягає у нерозгляді рапорту військовослужбовця ОСОБА_1 від 31.03.2025 про звільнення з військової служби на підставі абзацу тринадцятого пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» в редакції Закону № 4170-IX від 19.12.2024.
2. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт військовослужбовця ОСОБА_1 від 31.03.2025 про звільнення з військової служби на підставі абзацу тринадцятого пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» в редакції Закону №4170-IX від 19.12.2024 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
3. Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , що полягає у нерозгляді рапорту військовослужбовця ОСОБА_1 від 28 липня 2025 року для направлення комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 (або його структурного підрозділу ІНФОРМАЦІЯ_2 ) з метою складання Акту обстеження сімейного стану військовослужбовця ОСОБА_1 .
4. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт військовослужбовця ОСОБА_1 від 28 липня 2025 року щодо направлення комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 (або його структурного підрозділу ІНФОРМАЦІЯ_2 ) з метою складання Акту обстеження сімейного стану військовослужбовця ОСОБА_1 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 31.03.2025 звернувся до військової частини НОМЕР_1 з рапортом про звільнення з військової служби на підставі абзацу тринадцятого пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за матір`ю ОСОБА_2 , якій встановлено ІІ групу інвалідності. Однак за результатами розгляду рапорту відповідач повідомив про відсутність підстав для звільнення ОСОБА_1 з військової служби.
Позивач вказує, що його батько фактично проживає на території російської федерації та не здійснює догляду за матір`ю, а сестра проживає окремо, самостійно виховує двох неповнолітніх дітей і не має можливості здійснювати такий догляд.
Крім того, позивач зазначає, що з метою отримання акту обстеження сімейного стану військовослужбовця його матір зверталася до ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак такий акт складений не був. У зв`язку з цим 28.07.2025 позивач подав рапорт щодо направлення відповідного звернення до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для проведення обстеження та складання акту, проте і цей рапорт фактично не був належним чином розглянутий.
На думку позивача, військова частина НОМЕР_1 безпідставно не розглянула подані ним рапорти по суті та не забезпечила належної реалізації його права на звільнення з військової служби за сімейними обставинами, у зв`язку з чим він звернувся до суду за захистом своїх прав.
Ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Військова частина НОМЕР_1 подала відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що позивач не надав усіх документів, необхідних для звільнення з військової служби за сімейними обставинами, зокрема медичного висновку, який підтверджує потребу матері у постійному сторонньому догляді. Вказує, що подані позивачем рапорти були розглянуті у встановленому порядку, за результатами чого складено відповідні правові висновки. 
На думку відповідача, відсутність необхідних документів виключає можливість звільнення позивача з військової служби на підставі абзацу тринадцятого пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Позивач подав відповідь на відзив, в якій зазначає, що разом із рапортом про звільнення ним були подані документи, які підтверджують наявність підстав для звільнення з військової служби у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за матір`ю, яка є особою з інвалідністю ІІ групи. Вказує, що рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи є належним документом, який підтверджує потребу у постійному сторонньому догляді, а тому вимога відповідача про подання додаткового висновку ЛКК є безпідставною. Також зазначає, що інші родичі не проживають разом із його матір`ю та об`єктивно не здійснюють за нею догляд. 
Військова частина НОМЕР_1 подала заперечення на відповідь на відзив, в яких вказує, що позивачем не підтверджено наявності всіх передбачених законом підстав для звільнення з військової служби за сімейними обставинами. Зазначає, що надані документи не підтверджують відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення, які можуть здійснювати догляд за матір`ю позивача. Також вказує, що рапорти позивача були належним чином зареєстровані та розглянуті.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.
ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є матір`ю позивача.
ОСОБА_1 звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 з рапортом від 31.03.2025 про звільнення з військової служби на підставі п.п. "г" п.2 ч. 4 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за матір`ю ОСОБА_2 , якій встановлено ІІ групу інвалідності.
За результатами розгляду зазначеного рапорту військовою частиною НОМЕР_1 складено правовий висновок від 05.04.2025 №350/142/868пс, у якому зазначено про відсутність підстав для звільнення позивача з військової служби. Підставою для такого висновку визначено ненадання документів, які підтверджують потребу ОСОБА_2 у постійному сторонньому догляді, а також документів щодо відсутності інших членів сім`ї першого або другого ступеня споріднення, які можуть здійснювати такий догляд.
28.07.2025 позивач подав рапорт щодо направлення запиту до ІНФОРМАЦІЯ_3 для проведення обстеження сімейного стану та складання відповідного акту обстеження сімейного стану військовослужбовця.
За результатами розгляду вказаного рапорту військовою частиною НОМЕР_1 складено правовий висновок від 08.08.2025 №7271, згідно з яким рапорт позивача залишено без розгляду у зв`язку з ненаданням медичного висновку, який підтверджує потребу ОСОБА_2 у постійному сторонньому догляді.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-XII). 
Відповідно до частин 1, 2 статті 1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Згідно з частиною 1 статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
За змістом частини 6 статті 2 Закону №2232-XII до видів військової служби належить військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан, який триває до цього часу.
Позиція позивача у цій справі полягає у тому, що у нього наявне право на звільнення з військової служби згідно абзацу 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону №2232-XII та підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII, а саме у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за матір`ю - ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю ІІ групи.
Підстави звільнення з військової служби визначені статтею 26 Закону №2232-XII.
Так, згідно безпосереднього формулювання підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII, під час воєнного стану, військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах, зокрема, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).
У свою чергу, відповідно абзацу 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону №2232-XII під час дії воєнного стану, військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах, зокрема, необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.
Суд враховує, що 18.05.2024 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» №3633-IX від 11.04.2024, яким внесено зміни до Закону №2232-XII.
Відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII (у редакції до внесення змін Законом №3633-IX) військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах, під час дії воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), наявність дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи.
У свою чергу, підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII (у редакції згідно Закону №3633-IX) встановлено, що перелік сімейних обставин або інших поважних причин для звільнення з військової служби визначено частиною дванадцятою цієї статті.
Відтак, саме абзацом 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону №2232-XII врегульовано, що під час дії воєнного стану, військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах, зокрема, необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.
На відміну від попередньої редакції, яка підставою для звільнення визначала саму лише наявність батьків із числа осіб з інвалідністю I чи II групи, нова редакція в цьому контексті дозволяє звільнення з військової служби лише при необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків, який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.
Тобто, аналіз положень підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII та абзацу 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону №2232-XII свідчить про те, що для звільнення з військової служби необхідною є наявність таких умов:
- необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка);
- наявність у осіб, які потребують догляду, I чи II групи інвалідності;
- відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.
Як встановлено судом, за результатами розгляду рапорту позивача про звільнення з військової служби військовою частиною НОМЕР_1 складено правовий висновок від 05.04.2025 №350/142/868пс, у якому зазначено про відсутність підстав для звільнення позивача з військової служби. Підставою для такого висновку визначено ненадання документів, які підтверджують потребу ОСОБА_2 у постійному сторонньому догляді, а також документів, що підтверджують відсутність інших членів сім`ї першого або другого ступеня споріднення, які можуть здійснювати такий догляд.
Аналізуючи наведені підстави відмови у звільненні з військової служби позивача, суд враховує таке.
Порядок звільнення з військової служби визначено Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі - Положення № 1153/2008).
Відповідно до пункту 12 Положення №1153/2008 встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.
Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.
Пунктом 233 Положення №1153/2008 передбачено, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються:
підстави звільнення з військової служби;
думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю;
районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
Наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 19.05.2009 № 438/16454, відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (із змінами і доповненнями) та Указу Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153 "Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України", затверджено Інструкцію про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Інструкція).
Інструкція визначає механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (п. 1.1 Інструкції).
Документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий і доведений до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем взяття громадянина на військовий облік та до військової частини за місцем проходження військової служби в строки, що забезпечуватимуть вчасне здавання справ і посад і розрахунок військовослужбовців, а також виконання строків звільнення, визначених Президентом України (п. 14.29 Інструкції).
Додатком 19 до Інструкції визначено перелік документів, що подаються з поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби.
Відповідно до пп.26 п. 5 Додатку 19 до Інструкції у разі необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, подаються:
документи, які підтверджують відповідні родинні зв`язки з цією особою (особами);
один із документів, що підтверджує відсутність в особи інших членів сім`ї першого ступеня споріднення (батьків, її чоловіка або дружини, дітей, у тому числі усиновлених) чи другого ступеня споріднення (рідних братів, сестер та онуків): один із документів, що підтверджує інвалідність особи першого чи другого ступеня споріднення, її потребу у постійному догляді та акт обстеження сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформації про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затвердженого керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки;
один із документів, що підтверджує інвалідність особи, яка потребує догляду: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або копія посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або копія пенсійного посвідчення чи копія посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», в яких зазначено групу та причину інвалідності, або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою, затвердженою Мінсоцполітики;
висновок медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу в постійному догляді;
Зміст наведеної норми свідчить про те, що для звільнення з військової служби під час дії режиму воєнного стану через сімейні обставини військовослужбовець, який не бажає продовжувати службу, повинен довести наявність таких обставин в сукупності: наявність в одного з батьків чи батьків дружини (чоловіка) статусу особи з інвалідністю I або II групи; необхідність здійснювати постійний догляд за такою особою з інвалідністю І чи ІІ групи; відсутність в особи з інвалідністю І чи ІІ групи інших членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення, які могли б здійснювати постійний догляд за нею (тобто, інші особи, крім військовослужбовця, які можуть здійснювати постійний догляд особи з інвалідністю І чи ІІ групи, відсутні), або інші члени сім`ї особи з інвалідністю І чи ІІ групи першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.
Суд зазначає, що у даній адміністративній справі не спірними ті обставини, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є родичами першого ступеня споріднення (син та мати).
Спірним питанням у даній справі є доведення (не доведення) позивачем відсутності в ОСОБА_2 - особи з інвалідністю ІІ групи інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи, які могли б здійснювати постійний догляд за нею, або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.
Перелік осіб, які відносяться до членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення зокрема визначений у пп. 14.1.263 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України).
Відповідно до пп. 14.1.263 пункту 14.1 статті 14 ПК України членами сім`ї фізичної особи першого ступеня споріднення для цілей розділу IV цього Кодексу вважаються її батьки, її чоловік або дружина, діти такої фізичної особи, у тому числі усиновлені.
Членами сім`ї фізичної особи другого ступеня споріднення для цілей розділу IV цього Кодексу вважаються її рідні брати та сестри, її баба та дід з боку матері і з боку батька, онуки.
Судом встановлено, що у ОСОБА_2 (матері позивача), окрім позивача, є ще повнолітня донька - ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), яка відповідно до підпункту 14.1.263 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України належить до осіб першого ступеня споріднення особи, яка потребує догляду.
Таким чином, аналіз наданих позивачем доказів не свідчить про те, що позивач є єдиною особою, котра може здійснювати догляд за ОСОБА_2 .
Доказів того, що ОСОБА_3 сама потребує постійного догляду або об`єктивно позбавлена можливості здійснювати такий догляд, матеріали справи не містять.
Згідно з частиною 2 статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до 1.3 розділу I Інструкції з ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 24.07.2008 № 1269/5 на запити фізичних осіб та державних органів, органів місцевого самоврядування (їх посадових осіб), а також шляхом безпосереднього доступу посадових осіб державних органів, нотаріусів до Реєстру у випадках, передбачених законом, з Реєстру видаються (отримуються) такі форми витягів:
а) витяг з Реєстру, що містить окремі відомості певного актового запису цивільного стану, зміни та іншу інформацію, унесену до нього, або відомості про відсутність такого запису;
б) повний витяг з Реєстру, що містить усі відомості певного актового запису цивільного стану, зміни та іншу інформацію, унесену до нього, або відомості про відсутність такого запису.
З огляду на вищевказане, відсутність або наявність інших осіб, які можуть бути членами сім`ї ОСОБА_2 першого та другого ступенів споріднення може бути підтверджена відповідними витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян.
Зокрема:
- відсутність у ОСОБА_2 інших дітей може бути підтверджено повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (додаток 15 до Інструкції з ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян);
- відсутність рідних братів/сестер у ОСОБА_2 може бути підтверджено повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (додаток 15 до Інструкції з ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян) зробленим на ім`я її матері;
- відсутність у ОСОБА_2 онуків може бути підтверджено повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (додаток 15 до Інструкції з ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян) зробленого на кожну дитину ОСОБА_2 .
Крім того, позивачем до матеріалів справи не було надано належних доказів того, що його матір потребує постійного догляду, що є підставою для звільнення з військової служби під час мобілізації за підпунктом «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Суд зазначає, що наданий позивачем витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 24.02.2025 № 10473/25/1150/В не може підтверджувати необхідності здійснення постійного догляду за матір`ю, оскільки не містить відомостей про те, що мати позивача потребує постійного догляду.
Отже, дослідивши додані позивачем до рапорту про звільнення з військової служби документи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 при зверненні з рапортом про звільнення з військової служби не довів належними та допустимими доказами тієї обставини, що його мати ОСОБА_2 потребує постійного догляду та не має інших, окрім позивача, членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення, які могли б здійснювати постійний догляд за нею, або ж що такі інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.
Оскільки позивач не підтвердив однієї з обов`язкових умов для звільнення з військової служби, а саме потреби ОСОБА_2 у постійному догляді, відсутність акта обстеження сімейного стану військовослужбовця не могла вплинути на результат розгляду рапорту про звільнення. Відтак у відповідача були відсутні підстави для ініціювання процедури складання такого акта.
Водночас суд зазначає, що позивач, за наявності у нього інших документів, окрім тих, які були додані до рапорту про звільнення з військової служби від 31.03.2025, не позбавлений права повторно звернутися до військової частини з рапортом про звільнення з військової служби на підставі статті 26 Закону №2232-XII. Так само позивач не позбавлений права повторно звернутися із рапортом щодо направлення запиту до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для проведення обстеження сімейного стану та складання відповідного акта обстеження сімейного стану військовослужбовця, додавши документи, які підтверджують наявність передбачених законом підстав для такого звернення.
З огляду на встановлені обставини справи та вищевикладені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку про правомірність відмови відповідача у звільненні позивача з військової служби.
Враховуючи викладене, у задоволенні позову слід відмовити.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог судові витрати не підлягають розподілу.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 15 червня 2026 року

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ) 	
Відповідач:	Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_3 ) 	

Головуючий суддя 		Д.А. Божук