ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

21 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/15108/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),
суддів: Малиш Н.І., Шлай А.В., 

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі заяву ОСОБА_1 
на рішення  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.10.2025, (суддя суду першої інстанції Бухтіярова М.В.), прийняте в порядку письмового провадження в м. Дніпрі, в адміністративній справі №160/15108/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити пені дії,
УСТАНОВИВ:
23.05.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: 
-визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо повторного взяття на військовий облік та призову на військову службу під час мобілізації громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як особу, яка раніше була засуджена за вчинення особливо тяжкого злочину за ст.348 КК України;
-визнати протиправним та скасувати наказ ІНФОРМАЦІЯ_1 від 01.05.2025 р. №6 про призов на військову службу під час мобілізації, в особливий період, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
-зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з військової служби у Збройних Силах України та виключити позивача зі списків особового складу в/ч НОМЕР_1 як особу, яка має непогашену судимість за ст. 348 КК України, та яка була раніше виключена з військового обліку.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що він був засуджений вироком Зарічного районного суду Сумської області від 27.05.2022 за скоєння злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст. 194, ст. 263 та ст. 348 КК України, до позбавлення волі строком на 12 (дванадцять) років. Згідно з довідкою про звільнення від 11.08.2023 №11229 позивач перебував під вартою в ДУ “Сумський слідчий ізолятор” з 23.02.2017 по 11.08.2023. Згідно з вироком від 27.05.2022 позивачу зараховано в строк відбування покарання попереднє ув`язнення з 23.02.2017 по 02.09.2022 з розрахунку день за два. У зв`язку з чим вважається, що позивач відбув призначене вироком місцевого суду покарання у повному обсязі за скоєння особливо тяжкого злочину (ст. 348 ККУ) та був звільнений з-під варти. Після звільнення з місць позбавлення волі позивач повинен був на підставі п.6 ст.37 Закону України №2232-ХІІ “Про військовий обов`язок і військову службу” (в редакції, яка діяла до 18.05.2024 р.) бути виключеним з військового обліку як особа, яка вчинила особливо тяжкий злочин (судимість непогашена з моменту звільнення із Сумського СІЗО та до цього часу). У тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного № НОМЕР_2 від 17.10.2023 вказано про виключення ОСОБА_1 за станом здоров`я на підставі рішення медичної комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 (ст. 4В, 79Г, 26В гр. ІІ наказу Міноборони від 21.11.2017 р. №610). Крім того, зазначено про те, що рішенням призовної комісії ІНФОРМАЦІЯ_4 від 04.09.2023 позивач знятий з обліку на підставі п.п.6 п.6 ст. 37 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” (як особа раніше засуджена за вчинення особливо тяжкого злочину). Позивач вказує, що 30.04.2025 по дорозі на роботу він був зупинений співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_5 та доставлений до ТЦК для уточнення військово-облікових даних. На зауваження з приводу того, що він має непогашену судимість співробітники ІНФОРМАЦІЯ_5 ніяким чином не відреагували. Того ж дня рішенням ВЛК він був визнаний придатним до військової служби та 01.05.2025 призваний на військову службу. Позивач категорично не згодний з повторним включенням його до військового обліку як військовозобов`язаного, призов на військову службу під час мобілізації вважає незаконним, а права порушеними відповідачами, що зумовило звернення до суду.
Дніпропетровський окружний адміністративний суд рішенням від 10.10.2025 відмовив в задоволенні позовних вимог.
ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення позовних вимог.
Апеляційна скарга обґрунтована фактично доводами адміністративного позову. Позивач наголошує, що виключення (зняття) позивача з військового обліку як такого, що раніше був засуджений до позбавлення волі за вчинення особливо тяжкого злочину та за незадовільним станом здоров`я свідчить про те, що держава в особі компетентного органу прийняла однозначне рішення про визнання вказаної особи непридатною до проходження військової служби та на підставі Закону №2232-ХІІ звільнила цю особу від виконання військового обов`язку з особливим соціальним статусом засудженої особи. 
Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на необґрунтованість доводів скарги просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. 
Позивач заявив клопотання про розгляд справи у відкритому судовому засіданні за участі осіб, які беруть участь у розгляді справи.
Колегія суддів вважає, що підстави для задоволення такого клопотання відсутні з огляду на таке.
Розглянувши зазначене клопотання, суд вважає, що воно не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
У відповідності до ч. 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
У відповідності до ч. 1, 2 ст. 12 КАС України, адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Для цілей цього кодексу, справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження. (п. 10 ч. 6 ст. 12 КАС України)
Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 262 КАС України, суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін: якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.
Отже, з огляду на предмет позову, дана справа віднесена до категорії незначних справ, які розглядаються судом в порядку спрощеного позовного провадження, відтак, суд апеляційної інстанції, вважає за необхідне апеляційний розгляд даної справи здійснювати в порядку письмового провадження. Відтак, колегія суддів відмовляє у задоволенні клопотання позивача про розгляд справи у відкритому судовому засіданні. 
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , документований паспортом ID № НОМЕР_3 , що виданий 05.02.2024, орган, що видав: 5930; адреса місце проживання: АДРЕСА_1 .
Вироком Зарічного районного суду Сумської області від 27.05.2022 по справі №591/6550/17 (провадження 1-кп/591/42/22) ОСОБА_1 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263, ст. 348 КК України та призначено йому покарання:
-за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки;
-за ч. 2 ст. 194 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки;
-за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки;
-за ст. 348 КК України у виді позбавлення волі на трок 12 років.
Згідно з вимог ст.70 КК України ОСОБА_1 визначено остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 12 років.
Строк відбування покарання ОСОБА_1 ухвалено обраховувати з 27 травня 2022 року та, згідно вимог ст. 72 КК України (в редакції до 21 червня 2017 року), зарахувати в строк відбування покарання попереднє ув`язнення ОСОБА_1 з 23 лютого 2017 року по день набрання вироком законної сили із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідають два дні позбавлення волі.
Вирок Зарічного районного суду Сумської області від 27.05.2022 по справі №591/6550/17 (провадження 1-кп/591/42/22) набув законної сили 02.09.2022.
Відповідно до Довідки про звільнення серії Б №11229 від 11.08.2023, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на підставі вироку Зарічного районного суду Сумської області від 27.05.2022 перебував в ДУ “Сумський слідчий ізолятор” з 23.02.2017 по 11.08.2023, звільнений з ДУ “Сумський слідчий ізолятор” по відбуттю строку покарання та направлений за місцем проживання. 
17.10.2023 позивачу видано тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 , відповідно до записів у якому ОСОБА_1 зарахований призовною комісією ІНФОРМАЦІЯ_3 у запас 04.09.2023 за ВОС №956647 А; 04.09.2023 – медичною комісією ІНФОРМАЦІЯ_3 визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку; з 14.09.2023 знятий з військового обліку за ст. 37 п.6 п.п.6 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”.
Згідно з відомостями з військового квитка серії НОМЕР_4 позивач призовною комісією ІНФОРМАЦІЯ_7 з 30.04.2025 зарахований в запас, 30.04.2025 – медичною комісією при ІНФОРМАЦІЯ_8 визнаний придатним до військової служби, з 01.05.2025 призваний на військову службу під час мобілізації і направлений для проходження військової служби до Військової частини НОМЕР_5 .
Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_5 від 12.05.2025 №413/86 з 03.05.2025 позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_5 .
Згідно з довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 26.06.2025 №318 солдат ОСОБА_1 з 20.06.2025 проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .
Вважаючи протиправними дії відповідача-1 щодо повторного взяття на військовий облік та призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не допустив протиправних дій щодо повторного взяття на військовий облік та призову на військову службу під час мобілізації громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як особу, яка раніше була засуджена за вчинення особливо тяжкого злочину за ст.348 КК України.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Згідно із статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Відповідно до статті 106 Конституції України Президент України, зокрема, приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
У зв`язку з військовою агресією російською федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/202 “Про введення воєнного стану в Україні”, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та на час розгляду справи не скасований.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон України “Про військовий обов`язок і військову службу” від 12.03.1992 №2232-ХІІ (далі – Закон №2232-ХІІ).
За змістом частини першої, третьої та дев`ятої статті 1 цього Закону Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії:
допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік;
призовники - особи, які взяті на військовий облік;
військовослужбовці - особи, які проходять військову службу;
військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави;
резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
Призовникам, військовозобов`язаним, резервістам та військовослужбовцям оформлюється та видається військово-обліковий документ, який є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку.
Відповідно до частини восьмої статті 2 Закону №2232-XII виконання військового обов`язку в запасі полягає в дотриманні військовозобов`язаними порядку і правил військового обліку, проходженні зборів для збереження та вдосконалення знань, навичок і умінь, необхідних для виконання обов`язків військової служби в особливий період.
Згідно з частинами першою, п`ятою статті 33 Закону №2232-XI військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Підстави взяття на військовий облік, зняття та виключення з нього визначені в статті 37 Закону №2232-ХІІ.
Пунктом 6 частини шостої статті 37 Закону №2232-ХІІ в редакції, чинної до 17.05.2024, було передбачено, що виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів Служби зовнішньої розвідки України - у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.
11.04.2024 Верховною Радою України прийнято Закон України № 3633-ІХ “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку”, який набрав чинності 18.05.2024 (далі - Закон № 3633-ІХ), яким статтю 37 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” викладено в новій редакції.
Так, відповідно до пункту 2 частини першої статті 37 Закону №2232-XI в редакції Закону №3633-ІХ взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідних підрозділах розвідувальних органів України підлягають громадяни України, які прибули після відбування покарання з установ виконання покарань.
Частиною шостою статті 37 Закону №2232-XI в редакції Закону №3633-ІХ визначено, що виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які:
1) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими;
2) припинили громадянство України;
3) визнані непридатними до військової служби;
4) досягли граничного віку перебування в запасі.
Отже, з переліку громадян, які підлягають виключенню з військового обліку, виключено осіб, які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.
Частиною четвертою статті 39 Закону №2232-XI передбачено, що на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період можуть бути призвані засуджені особи, які звільнені від відбування покарання з випробуванням, крім тих, які засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, засуджені за вчинення умисного вбивства двох або більше осіб, або вчиненого з особливою жорстокістю, або поєднаного із зґвалтуванням або сексуальним насильством, або особливо тяжких корупційних кримінальних правопорушень чи засуджені за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених статтями 152-156-1, 258-258-6, частиною четвертою статті 286-1, статтею 348 Кримінального кодексу України, а також засуджені службові особи, які згідно з підпунктом 1 пункту 3 примітки до статті 368 Кримінального кодексу України займали особливо відповідальне становище.
Такі особи проходять військову службу виключно у відповідних спеціалізованих підрозділах військових частин.
Крім того, згідно з пунктом 4 розділу “Загальні питання” Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), на військову службу під час мобілізації, на особливий період можуть бути призвані:
особи, звільнені з військової служби у зв`язку із застосуванням заборони, передбаченої частиною третьою або четвертою статті 1 Закону України Про очищення влади. Такі особи, призвані на військову службу під час мобілізації, призначаються на військові посади, крім посад, щодо яких здійснюються заходи з очищення влади;
особи, яких раніше було засуджено до позбавлення волі, обмеження волі, арешту чи виправних робіт за вчинення кримінального проступку, нетяжкого злочину, у тому числі із звільненням від відбування покарання, тяжкого злочину, крім тих, які були засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України;
особи, яких раніше було засуджено до позбавлення волі за особливо тяжкий злочин, крім тих, які були засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України. Такі особи призиваються на військову службу під час мобілізації за рішенням Генерального штабу Збройних Сил, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ;
засуджені особи, які звільнені від відбування покарання з випробуванням, крім тих, що засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, засуджені за вчинення умисного вбивства двох або більше осіб, або вчиненого з особливою жорстокістю, або поєднаного із зґвалтуванням або сексуальним насильством, або особливо тяжких корупційних кримінальних правопорушень чи засуджені за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених статтями 152-156-1, 258-258-6, частиною четвертою статті 286-1, статтею 348 Кримінального кодексу України, а також засуджені службові особи, які згідно з підпунктом 1 пункту 3 примітки до статті 368 Кримінального кодексу України займали особливо відповідальне становище. Зазначені особи проходять військову службу виключно у відповідних спеціалізованих підрозділах військових частин;
підозрювані або обвинувачені особи, які під час досудового розслідування або судового розгляду тримаються під вартою, крім тих, що підозрюються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, а також злочинів, передбачених статтями 115, 146-147, 152-156, 186, 187, 189, 255, 255-1, 257, 258-262, 305-321, 330, 335-337, 401-414, 426-433, 436, 437-442 Кримінального кодексу України. Зазначені особи, стосовно яких скасовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, повинні невідкладно, але не пізніше 48 годин з дня оголошення ухвали про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з`явитися до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за задекларованим/зареєстрованим місцем проживання;
підозрювані або обвинувачені особи, до яких під час досудового розслідування або судового розгляду застосовано інший захід, ніж запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, крім тих, що підозрюються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, а також злочинів, передбачених статтями 115, 146-147, 152-156, 186, 187, 189, 255, 255-1, 257, 258-262, 305-321, 330, 335-337, 401-414, 426-433, 436, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ухвали слідчого судді про скасування запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Відповідно до пункту 81 Порядку № 560, призов громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період оформляється наказом керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, командира військової частини, керівника розвідувального органу або визначеного ним керівника відповідного підрозділу, Голови СБУ, його заступників чи керівника підрозділу, органу, закладу, установи СБУ. У разі призову військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період не за місцем їх перебування на військовому обліку (крім тих осіб, що добровільно виявили бажання проходити військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період) такі особи перед призовом на військову службу беруться на військовий облік у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, який здійснює їх призов. Відомості про взяття таких осіб на військовий облік вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів перед їх направленням на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.
Отже, з 18.05.2024 редакція частини 6 статті 37 Закону № 2232-ХІІ не передбачає такої підстави для виключення з військового обліку як засудження до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.
Встановлені обставини справи свідчать, що що позивач був засуджений 27.05.2022 за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263, ст. 348 КК України, з 11.08.2023 звільнений з ДУ “Сумський слідчий ізолятор” по відбуттю строку покарання.
Отже, позивача було засуджено до позбавлення волі за вчинення особливо тяжкого злочину.
В силу пункту 6 частини шостої статті 37 Закону №2232-XII у редакції, яка діяла до 18.05.2024, позивач був виключений з військового обліку військовозобов`язаних, як особа, що була раніше засуджена до позбавлення волі за вчинення особливо тяжкого злочину, що підтверджується тимчасовим посвідченням військовозобов`язаного № НОМЕР_2 від 17.10.2023, водночас з 18.05.2024 – підлягав взяттю на військовий облік з огляду на вимоги чинного законодавства.
Як правильно вказав суд першої інстанції, пунктом 2 частини першої статті 37 Закону №2232-XI в редакції з 18.05.2024 чітко визначено, що взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки підлягають громадяни України, які прибули після відбування покарання з установ виконання покарань, тому порушень в цій частині з боку відповідача-1 судом не встановлено.
Стосовно доводів позивача про те, що відповідач-1 вчиняючи дії щодо взяття його на військовий облік не врахував, що його судимість не є такою, що погашена, суд першої інстанції правильно звернув увагу, що взяттю на військовий облік військовозобов`язаних підлягають усі громадяни, які прибули після відбування покарання з установ виконання покарань, при цьому норма пункту 2 частини першої статті 37 Закону №2232-XI в редакції Закону №3633-ІХ не має прив`язки до зняття чи погашення судимості.
Доводи позивача про обов`язок відповідача виключити його з військового обліку на підставі пункту 6 частини шостої статті 37 Закону №2232-XI не прийнятні, оскільки частина шоста статті 37 Закону №2232-XI в редакції з 18.05.2024 не містить пункту 6.
Посилання позивача на те, що він не є непридатним до військової служби, що було встановлено 04.09.2023 медичною комісією при ІНФОРМАЦІЯ_3 т про що міститься запис в тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного № НОМЕР_2 , а відтак він не міг бути поновлений на військовому обліку, колегія суддів вважає необґрунтованими, та зазначає, що в п. 8 тимчасового посвідчення вказано, що позивача зараховано в запас з 04.09.2023 із зняттям з обліку саме на підставі п. 6 ч. 6 ст. 37 Закону №2232-ХІ, тобто як особу, яка була раніше засуджена за вчинення тяжкого та особливо тяжкого злочину, а не як особу, яка не придатна до військової служби за станом здоров`я, відтак позивач був обґрунтовано поновлений обліку з 18.05.2024 у зв`язку зі змінами законодавства. 
Стосовно вимог позивача про скасування наказу про призов колегія суддів звертає увагу на таке.
Згідно із абзацом 2 пункту 225 Положення № 1153/2008 звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу": у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.
Відповідно до пункту 233 Положення № 1153/2008 вбачається, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
Пунктом 2 частини 4 статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” визначені підстави звільнення з військової служби під час воєнного стану військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: 1) під час дії особливого періоду (крім періоду дії воєнного стану): а) у строки, визначені Указом Президента України (у строки, визначені рішенням Верховного Головнокомандувача Збройних Сил України, - для військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період); б) за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби, за винятком випадків, визначених положеннями про проходження громадянами України військової служби; в) за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі; г) через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу); д) у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання; е) у зв`язку із звільненням з полону (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу та/або проти них не порушено кримінальне провадження, передбачене законами України); є) у зв`язку з обранням народним депутатом України, депутатом Верховної Ради Автономної Республіки Крим (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу); ж) у зв`язку із призначенням (обранням) на посаду судді, судді Конституційного Суду України, члена Вищої ради правосуддя, члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, керівника служби дисциплінарних інспекторів Вищої ради правосуддя, його заступника, дисциплінарного інспектора Вищої ради правосуддя.
Вказаними актами законодавства не передбачено звільнення чи виключення з військової служби шляхом скасування наказу про призов. Цей наказ вже реалізований, та позивач був зарахований до військової частини та приступив до виконання службових обов`язків за посадою, а тому його скасування без прийняття відповідного рішення про звільнення з військової служби не відновить початковий стан і не призведе до захисту прав та інтересів позивача, про які він просить у позові. 
Також в контексті викладеного вище варто наголосити, що процедура призову військовозобов`язаного на військову службу під час мобілізації є незворотною, тобто такою, що вже відбулася, а визнання процедури призову протиправною не спричинює відновлення попереднього становища особи, призваної на військову службу. 
Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 05.02.2025 року по справі №160/2592/23 при розгляді подібних до спірних правовідносин та в силу приписів частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України враховуються судом при розгляді цієї справи. 
Колегія суддів зазначає, що позивач не позбавлений можливості ініціювати процедуру звільнення з військової служби за станом здоров`я, шляхом подання відповідного рапорту та документів командуванню, водночас звільнення з військової служби не може відбуватися шляхом скасування наказу про призов під час мобілізації. 
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін. 

Керуючись ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 325 КАС України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.10.2025 в адміністративній справі №160/15108/25 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - суддя О.О. Круговий 

суддя Н.І. Малиш 

суддя А.В. Шлай