Справа № 344/22663/25 
Провадження № 2/344/2387/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ЗАОЧНЕ
17 червня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої судді Пастернак І.А.
секретаря Устинської Н.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 11 460 грн., стягнення судових витрат,- 

В С Т А Н О В И В: 
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 11 460 грн., стягнення судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що між ТОВ «Споживчий Центр», та ОСОБА_1 25.12.2018 року укладено Кредитний договір №25.12.2018-100004218. 
Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі 7 000 грн., що підтверджується довідкою субконто (виписка) та чеком про електронний перерахунок коштів від 25.12.2018, з первинним строком користування 14 календарних днів з дати отримання за процентною ставкою у розмірі 28%.
ТОВ «Споживчий Центр» та ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» укладено Договір факторингу №120723-8 від 12.07.2023. 
За цим договором Клiєнт вiдступає Право вимоги до Боржника за Кредитним договором Факторовi, внаслiдок чого Клiєнт передає, а Фактор одержує право вимагати вiд Боржника належного виконання вcix зобов`язань за Кредитним договором. 
Пiсля пiдписання Актy приймання-передачi Перелiку до Фактора переходять вci права та обов`язки Клiєнта, як сторони, якi виникли на пiдставi Кредитного договору в обсязi i на умовах, що iснують на момент укладення цього Договору. 
Позичальник свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, що підтверджується розрахунком за договором № 25.12.2018- 100004218 від 25.12.2018р у зв`язку з чим станом на 02.12.2025 утворилась заборгованість у розмірі 11 460.00 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту становить 7 000.00 грн., за відсотками – 19 60.00 грн., та за штрафом у розмірі 3 500,00 грн., чим порушуються права та інтереси Позивача (а.с.1-8).
19.12.2025 ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області відкрито провадження у справі (а.с.42).
Представник позивача в судове засідання не з`явився, у прохальній частині позовної заяви просив суд розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача, не заперечує щодо заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суд не повідомив.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
У строк встановлений судом відповідач відзив на позов не подав, будь-яких інших клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами.
З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору внаслідок чого позивач позивається про його відновлення шляхом стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором.
Судом встановлено, що 25.12.2018 року відповідач ОСОБА_2 погодив пропозицію ТОВ «Споживчий центр» №25.12.2018-100004218 про укладення кредитного договору (оферти), відповідно до пункту 1.1 якої, за цим Договором Кредитор зобов`язується надати Кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором,а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити Проценти.
Сума Кредиту: встановлюється у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; Вид кредиту: фінансовий кредит; Термін повернення кредиту: встановлюється у Заявці, якає невід`ємною частиною даної оферти; Строк користування Кредитом: встановлюється у Заявці, якає невід`ємною частиною даної оферти; Проценти за користування Кредитом (Проценти): встановлюється у Заявці, якає невід`ємною частиною даної оферти Графік платежів: встановлюється у Заявці, якає невід`ємною частиною даної оферти (а.с.11, 14-16, 33).
Відповідно до квитанції FONDY 25.12.2018 о 18:04 здійснено операцію видачі коштів у сумі 7 000 грн. за договором №25.12.2018-100004218, номер платіжного інструменту отримувача 535516*38 (а.с.19).
Відповідно до карточки субконто Договір за 25.12.2018 рік відображено нарахування процентів та штрафів за кредитом (а.с.27).
Довідкою про розмір заборгованості за кредитним договором №25.12.2018-100004218 від 25.12.2018 року підтверджено заборгованість відповідача ОСОБА_1 у сумі 11 460 грн., з яких 7000 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 1960 грн. – заборгованість за відсотками, 2500 грн. – заборгованість за штрафом. (а.с.28).
12.07.2023 року між ТОВ «Споживчий Центр», як клієнтом та ТОВ «Новий Колектор», як фактором був укладений договір факторингу №16072024, відповідно до умов якого Фактор зобов`язується передати (сплатити) Клієнту загальну ціну продажу в сумі, передбаченій п.3.2. цього Договору, а Клієнт зобов`язується відступити Факторові права вимоги за кредитним договором в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором. З дати відступлення права вимоги, Клієнт перестає бути стороною за Кредитним Договором, а Фактор стає виключним та єдиним кредитором за Кредитним Договором та набуває всіх прав за ним(а.с.29-32).
Платіжною інструкцією №248 від 13.07.2023 ТОВ «Новий Колектор» підтверджено оплату ціни продажу за відступлення права вимоги, згідно договору факторингу №120723-8 від 12.07.2023 року у сумі 1 401 565 грн. (а.с.13).
Згідно акту приймання-передачі переліку №1 від 12.07.2023 за Договором Факторингу №120723-8 від 12.07.2023 клієнт передав, а фактор прийняв Перелік №1 (а.с.25).
Переліком №1 підтверджено, що до ТОВ «Новий Колектор» перейшло право вимоги до ОСОБА_3 , за кредитним договором №25.12.2018-100004218, у загальному розмірі 11 460 грн., з яких: 7 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 1 960 грн. - сума заборгованості за процентами, 2 500 грн. – сума заборгованості за штрафами (а.с.17-18).
Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України.
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Згідно положень статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).
Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частинами 1-3 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.
Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.
Відповідно до частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі.
З огляду на зазначені норми права Верховний Суд в своїх постановах дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19.
В п. 1 ст. 629 ЦК України вказано, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до п. 1ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
В п. 1ст. 612 ЦК України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч.1ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.
Щодо відступлення прав вимоги новому кредитору.
Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора; зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Положеннями статті 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
За приписами статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.
За правилом статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене.
Судом встановлено, що 25.12.2018 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Споживчий центр» укладено договір №25.12.2018-100004218 в електронній формі, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» на суму кредиту 7 000 грн., шляхом переказу йому на банківську картку та зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2% у день, та встановленому п.5.4 договору.
Відповідач отримав кредит, в подальшому розпорядився даними коштами на власний розсуд, свої зобов`язання щодо повернення грошових коштів не виконав належним чином, кредитні кошти не повернув. Отже на думку суду, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача тіла кредиту в сумі 7 000 грн. підлягають до задоволення.
Щодо нарахування відсотків за кредитним договором, аналізуючи умови договору ТОВ «Споживчий центр» суд зазначає, що розмір нарахованих відсотків у межах такого має становити 1 960 грн. (14 днів х підлягає стягненню 2% х 7 000 грн. = 1 960 грн.), а тому такі слід стягнути з відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
Згідно п. 5.4 У випадку невиконання/неналежного виконання Позичальником грошових зобов`язань за Договором Кредитор залишає за собою право нарахування штрафу, розмір якого щодня зростає на 2%, починаючи від 2%у перший день невиконання. Максимальний розмір штрафу встановлюється законом.
Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача штрафу в сумі 3500 грн. підлягають до задоволення.
Відповідно до ч.1. ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Тому з Відповідача слід стягнути на користь Позивача понесені судові витрати у розмірі 2422,40 грн.
Щодо стягнення з відповідача судових витрат, понесених позивачем на оплату правничої допомоги слід зазначити наступне.
Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
За ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/WestAllianceLimited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15 (провадження № 14-382цс19) зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
02.07.2024 року між ТОВ «Новий Колектор» та АО «Верітас Центр» укладено договір про надання правової допомоги №07/24-НК та додаткові угоди до нього (а.с.21-24). Відповідно до звіту про виконану роботу відповідно до договору №07/24-НК про надання правничої допомоги від 02.07.2024 року адвокатське об`єднання «Лекс Верітас» надало ТОВ «Новий Колектор» правничу допомогу по цивільній справі за позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Вартість правничої допомоги, згідно платіжної інструкції становить 6 000 грн.(а.с.12, 34).
Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи, суд бере до уваги обставини справи, те, що позов задоволено, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи, ціну позову, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, тривалість судового розгляду, значення справи для сторін, а також, враховує принцип розумності та справедливості.
Враховуючи наведене, суд вважає вимоги позивача щодо розподілу судових витрат такими, що підлягають до задоволення, а тому з відповідача слід стягнути в користь позивача 4000 грн. 00 коп. витрат за надання правничої допомоги.
На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 527 ч.1, 530, 612, 1054 ч. 2, 16, 20 Цивільного Кодексу України, керуючись ст. ст. 12, 13, 141, 247, 259, 263-265, 268, 273, 274, 279, 280-289 Цивільного процесуального кодексу України, суд, - 

В И Р І Ш И В :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 11 460 грн., стягнення судових витрат – задоволити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор», ЄДРПОУ: 43170298, адреса: вул. Алмазова Генерала, буд. 13, офіс 601, м. Київ, заборгованість за кредитним договором №25.12.2018-100004218 від 25.12.2018 року в сумі 11 460 (одинадцять тисяч чотириста шістдесят) грн., з яких 7 000 грн. – заборгованість по тілу кредиту, 1960 грн. - заборгованість по процентах, 3500 грн. – заборгованість по штрафах.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор», ЄДРПОУ: 43170298, адреса: вул. Алмазова Генерала, буд. 13, офіс 601, м. Київ - витрати по сплаті судового збору у розмірі - 2422,40 грн., витрати на правову допомогу у розмірі - 4000 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Довідка: повний текст рішення виготовлено 29.06.2026 року.

Суддя Пастернак І.А.