ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 695/382/26
Номер рядка у звіті 227

08 травня 2026 року м. Золотоноша 

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді:      ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань:   ОСОБА_2 
прокурора:        ОСОБА_3 
законного представника 
малолітнього потерпілого     ОСОБА_4 
потерпілої       ОСОБА_5 
представника потерпілих   ОСОБА_6 , 
обвинуваченого:       ОСОБА_7 
захисника       ОСОБА_8 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області кримінальне провадження №12025250370001295 від 08.11.2025 року, у відношенні:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Золотоноша Черкаської області, українця, громадянина України, освіта професійно технічна, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, особою з інвалідністю, депутатом будь-якого рівня, постраждалим внаслідок аварії на ЧАЕС, учасником бойових дій не являється, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_7 , 07.11.2025 близько 21 години 50 хвилин, керував технічно працездатним транспортним засобом – автомобілем BMW 320D, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухався по автодорозі Бориспіль-Запоріжжя в напрямку від м. Черкаси до м. Київ на території Золотоніського району Черкаської області, наближаючись до нерегульованого Т–подібного перехрестя нерівнозначних доріг вулиці Шевченка с. Нова Дмитрівка та автодороги Бориспіль-Запоріжжя.
В цей час ОСОБА_7 , діючи необережно, проявляючи кримінально протиправну недбалість, не переконавшись у безпеці свого подальшого руху, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і мав їх передбачити, не прийняв вчасно необхідні і достатні заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху й недопущенню виникнення небезпечної ситуації і її переростання в ДТП, в порушення вимог пунктів 10.1 та 16.13 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, зі змінами та доповненнями, де зазначено:
10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
16.13. Перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч, перед початком руху, та виконанням маневру повороту ліворуч не надав дорогу автомобілю марки Volksvagen Polo, реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 , яка рухалась по проїзній частині автодороги Бориспіль – Запоріжжя в напрямку від м. Київ до м. Черкаси, внаслідок чого відбулося зіткнення вказаних транспортних засобів.
В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки Volksvagen Polo, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді: травми грудної клітки з переломами ребер ліворуч, що ускладнилось розвитком пневмотораксу (накопиченням повітря в плевральній порожнині) та здавленням легені, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, в зв`язку з небезпекою для життя та травми голови зі струсом головного мозку, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. (легкі тілесні можна не вказувати, оскільки вони не утворюють складу кримінального правопорушення ст. 286)
Також травмовано пасажира автомобіля марки Volksvagen Polo, реєстраційний номер НОМЕР_2 , малолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який отримав тілесні ушкодження, у вигляді: травма лівої нижньої кінцівки з відкритим переломом лівої стегнової кістки, яке відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, в зв`язку з небезпекою для життя.
Порушення водієм автомобіля марки BMW 320D реєстраційний номер НОМЕР_1 – ОСОБА_7 вимог п. 10.1, 16.13 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, зі змінами та доповненнями, знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної події та спричиненими ОСОБА_5 та малолітньому ОСОБА_9 тілесними ушкодженнями.
Вказаними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 286 КК України, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжке тілесне ушкодження.
07.05.2026 року між прокурором Золотоніської окружної прокуратури Черкаської області ОСОБА_3 , якій на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора в даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_7 за участю захисника ОСОБА_8 на підставі ст.ст. 468, 469, 470, 472 КПК України було укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно змісту угоди, яка скріплена підписами сторін, обвинувачений повністю визнав себе винним в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні та зобов`язався беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, погоджуючись на призначення покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік. На підставі ст. 75 КК України сторони погоджуються на звільнення ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №13 від 11.12.2015 тривалість іспитового строку та обов"язки, які покладаються на особу, яку звільнено від відбування покарання з випробуванням згідно з ч.3 ст.75 КК України визначається виключно судом.
В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України та наслідки невиконання угоди, встановленні ст. 476 КПК України.
До угоди про визнання винуватості додана письмова згода потерпілої ОСОБА_10 , в якій вона в присутності захисника зазначила, що надає згоду на укладення та затвердження судом угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим та не заперечує проти призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, погодженого сторонами угоди. Обвинувачений ОСОБА_7 відшкодував завдану кримінальним правопорушенням шкоду у повному обсязі, матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого не має.
До угоди про визнання винуватості додана письмова згода законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_9 – ОСОБА_4 , в якій вона в присутності захисника зазначила, що надає згоду на укладення та затвердження судом угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим та не заперечує проти призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, погодженого сторонами угоди. Обвинувачений ОСОБА_7 відшкодував завдану кримінальним правопорушенням шкоду у повному обсязі, матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого не має.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України визнав повністю. У скоєному щиро розкаявся. Заключивши відповідну угоду про визнання винуватості, він цілком розуміє надані йому законом права, а також роз`яснені йому судом наслідки укладення та затвердження вказаної угоди, визначені ст. 473 КПК України, - щодо обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями ст. 394 і ст. 424 КПК України, і щодо відмови від здійснення прав, передбачених ст. 474 ч. 4 п. 1 КПК України, а саме: права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого кримінального правопорушення, права на виклик і на допит у судовому засіданні свідків, права заявлення клопотань, права надання суду своїх доказів, а також, характер пред`явленого обвинувачення, відповідно до якого він визнає себе винним, вид покарання, і інші заходи, які можливо будуть застосовані до нього в разі затвердження зазначеної угоди судом, у тому числі, і наслідки невиконання вказаної угоди, визначені у ст. 476 КПК України. При цьому зазначив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання та просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання. Крім того, обвинувачений вказав, що вищезазначена угода про визнання винуватості укладена ним з прокурором добровільно без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз. Розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.
У судовому засіданні прокурор Золотоніської окружної прокуратури Черкаської області ОСОБА_3 зазначила, що при укладенні угоди про визнання винуватості були враховані обставини, передбачені ст. 470 КПК України, дотримані вимоги процесуального та матеріального права, просила суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.
У судовому засіданні законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_9 – ОСОБА_4 , потерпіла ОСОБА_5 , представник потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_5 – адвокат ОСОБА_6 зазначили, що їм відомо про обставини вчиненого кримінального правопорушення, характер та обсяг заподіяної шкоди, яку обвинувачений повністю відшкодував. Матеріальних та моральних претензій до ОСОБА_7 потерпілі особи не мають. Вони не заперечують проти призначення обвинуваченому покарання, узгодженого сторонами угоди. Їм роз`яснено правові наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, які є зрозумілими.
У судовому засіданні захисник ОСОБА_8 також вважав можливим затвердити угоду про визнання винуватості, зазначивши, що при укладенні угоди між його підзахисним та прокурором були дотримані правила та вимоги, передбачені кримінальним процесуальним законодавством України та Кримінальним кодексом України, при цьому обвинуваченим вищезазначена угода була укладена з прокурором добровільно, без застосування насильства, примусу та погроз.
Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши в обвинуваченого про повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого ОСОБА_7 обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що в даному кримінальному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з наступних підстав.
Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні можуть бути укладені такі види угод:
1)угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим,
2)угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Відповідно до ст.469 ч.2 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.
Відповідно до ст.469 ч.4 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо:
1)кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією);
2)корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи (осіб) у вчиненні будь-якого корупційного кримінального правопорушення чи кримінального правопорушення, пов`язаного з корупцією, та якщо інформація щодо вчинення такою особою (особами) кримінального правопорушення буде підтверджена доказами, і за умови повного або часткового (з урахуванням характеру та ступеня участі особи у вчиненні злочину) відшкодування підозрюваним або обвинуваченим завданого збитку або заподіяної шкоди (якщо такі збитки або шкода були завдані);
2-1)корупційних кримінальних проступків, нетяжких або тяжких корупційних злочинів, а також кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, у разі відсутності ознак вчинення цих кримінальних правопорушень у співучасті, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, і за умови повного відшкодування підозрюваним або обвинуваченим завданого збитку або заподіяної шкоди (якщо таких збитків або шкоди було завдано);
3)особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.
Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення угоди.
На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , а його дії органом досудового розслідування обґрунтовано кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжке тілесне ушкодження.
В силу положення ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів.
На виконання вимог ст. 474 КПК України судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює свої права, визначені п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосоване, а також переконатися, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Обвинуваченому роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.
Судом встановлено, що ініціювання, порядок укладення та зміст угоди про визнання винуватості від 07.05.2026 року між прокурором Золотоніської окружної прокуратури Черкаської області ОСОБА_3 та обвинуваченим в зазначеному кримінальному провадженні ОСОБА_7 відповідають вимогам ст. 469, ст. 472 КПК України. 
Умови даної угоди не суперечать вимогам кримінального та кримінального процесуального законодавства України, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття та повне відшкодування завданої шкоди.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.
Очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань не вбачається.
Згідно ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Виходячи з викладеного, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ст. 474 ч. 7 КПК України, судом не встановлено.
Враховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не обирався, а сторони провадження не заявляли клопотання про застосування запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.
Також відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, суд зобов`язаний вирішити питання про скасування арешту майна та про долю речових доказів у порядку ч. 9 ст. 100 КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови у цивільному позові.
Ухвалою слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 11.11.2025 (справа № 695/5047/25 провадження №1-кс/695/1238/25) в рамках кримінального провадження №12025250370001295 від 08.11.2025 накладено арешт на автомобіль марки BMW 320D, реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіль марки Volksvagen Polo реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Накладений даною ухвалою слідчого судді арешт необхідно скасувати після набрання вироком законної сили, згідно вимог ст. 174 КПК України.
Долю речових доказів вирішити на підставі ст.100 КПК України.
Цивільний позов не заявлений.
Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати по справі за проведення експертиз: № СЕ-19/124-25/16847-ІТ від 26.12.2025 у сумі 5348 гривень 40 копійок; № СЕ-19/124-25/16848-ІТ від 30.12.2025 у сумі 5348 гривень 40 копійок; № СЕ-19/124-25/16846-ІТ від 06.01.2026 у сумі 5348 гривень 40 копійок; № СЕ-19/124-26/588-ІТ від 28.01.2026 у сумі 3565 гривень 60 копійок підлягають стягненню з ОСОБА_7 на користь держави.
Керуючись ст. 373, ст.ст. 374, 474,475,476 КПК України, суд-
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 07.05.2026 року між прокурором Золотоніської окружної прокуратури Черкаської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_7 , за участю захисника ОСОБА_8 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025250370001295 від 08.11.2025 року, у відношенні ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, і призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.
На підставі п.п. 1,2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. 
Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили не обирати.
Накладений ухвалою слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 11.11.2025 (справа № 695/5047/25 провадження №1-кс/695/1238/25) в рамках кримінального провадження №12025250370001295 від 08.11.2025 арешт на автомобіль марки BMW 320D, реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіль марки Volksvagen Polo реєстраційний номер НОМЕР_2 - скасувати після набрання вироком законної сили.
Речові докази: автомобіль марки BMW 320D, реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіль марки Volksvagen Polo, реєстраційний номер НОМЕР_2 , які зберігаються на території Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області, м. Золотоноша, вул. Січова 3 – повернути власнику/володільцю; завірену копію історії хвороби гр. ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , № 25978, № 8430 та завірену копію історії хвороби гр. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 № 14035, які приєднано до матеріалів кримінального провадження – зберігати у матеріалах кримінального провадження.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи № СЕ-19/124-25/16847-ІТ від 26.12.2025 у сумі 5348 гривень 40 копійок.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи № СЕ-19/124-25/16848-ІТ від 30.12.2025 у сумі 5348 гривень 40 копійок.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи № СЕ-19/124-25/16846-ІТ від 06.01.2026 у сумі 5348 гривень 40 копійок.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи № СЕ-19/124-26/588-ІТ від 28.01.2026 у сумі 3565 гривень 60 копійок.
Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Цей вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку виключно з підстав, визначених у ч.3 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду через Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області.
Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченому в порядку, передбаченому ст. 376 КПК України.

Суддя ОСОБА_1