Справа № 139/174/26
Провадження № 2/139/144/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

04 травня 2026 року селище Муровані Курилівці

Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області у складі: 
головуючого - судді Ліщини Т.П.,
з участю секретаря судових засідань Погорної В.С., 

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» (у тексті - ТОВ «ФК «Позика», кредитодавець) до відповідача ОСОБА_1 (у тексті - ОСОБА_1 , позичальник) про стягнення заборгованості, 

УСТАНОВИВ: 
20.03.2026 через підсистему «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (у тексті - підсистема «Електронний суд» ЄСІТС)до суду надійшла позовна заява ТОВ «ФК «Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначено, що 05.02.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ірбіс» ( у тексті - ТОВ «ФК «Ірбіс») та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту № 37205989, за умовами якого відповідачу надаються кредитні кошти у розмірі 6500,00 грн, які останній зобов`язується повернути у встановлений строк, сплатити проценти за користування ними та інші платежі, передбачені договором.
01.09.2025 ТОВ «ФК «Ірбіс» і ТОВ «ФК «Позика» уклали договір факторингу № 01092025/1, згідно з умовами якого ТОВ «ФК «Ірбіс» за плату передає (відступає) ТОВ «ФК «Позика» належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Позика» приймає і оплачує належні ТОВ «ФК «Ірбіс» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру прав вимоги до договору факторингу № 01092025/1 від 01.09.2025 ТОВ «ФК «Позика» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 37205989 в сумі 22490,00 грн, з яких: 6500,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 15990,00 грн - заборгованість за відсотками.
З часу набуття ТОВ «ФК «Позика» права грошової вимоги до ОСОБА_1 він не здійснив жодного платежу на погашення існуючої заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки попереднього кредитора.
З урахуванням викладеного позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 22490,00 грн, а також судові витрати, які складаються із сплаченого судового збору в розмірі 2662,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5500,00 грн.
Ухвалою від 24.03.2026 позовну заяву судом прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (а. с. 11, 12). Цією ж ухвалою вирішено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, а відповідачеві встановлено 15-денний строк з дня вручення копії ухвали для подання відзиву на позов та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. 
Позивачеві та його представникові копія ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі доставлена в електронний кабінет підсистеми «Електронний суд» ЄСІТС 25.03.2026, що підтверджується складеними відповідальним працівником суду довідками (а. с. 14, зворот а. с. 14).
Поштове відправлення з копією ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 24.03.2026, яке наступного дня надіслане відповідачеві за адресою його зареєстрованого місця проживання, 03.04.2026 повернулося до суду без вручення з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою» (а. с. 15, 16).
06.04.2026 суд прийняв рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, про що постановив відповідну ухвалу (а. с. 17), а судове засідання призначив на 04.05.2026 (зворот а. с. 17).
Позивачеві та його представникові копія ухвали про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін від 24.03.2026 і судова повістка про виклик до суду в цивільній справі доставлені в електронний кабінет підсистеми «Електронний суд» ЄСІТС 07.04.2026, що підтверджується складеними відповідальним працівником суду довідками (а. с. 20, 21). 
Поштове відправлення з копіями ухвал про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 24.03.2026 і про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін від 06.04.2026, та судовою повісткою про виклик до суду в цивільній справі, яке 06.04.2026 надіслане відповідачеві за адресою його зареєстрованого місця проживання, 16.04.2026 повернулося до суду без вручення з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою» (а. с. 22, 23).
06.04.2026 на офіційному веб-порталі Судової влади України розміщене оголошення про виклик ОСОБА_1 до суду (а. с. 19).
Представник позивача у судове засідання 04.05.2026 не з`явився; у пункті 6 прохальної частини позовної заяви просить суд провести розгляд справи без його участі (а. с. 6).
Відповідач в судове засідання не з`явився, при тому, що про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином; про причини неявки суд не повідомив; клопотання про відкладення розгляду справи не подав. Відзив на позовну заяву або інші заяви по суті справи від відповідача до суду не надійшли. 
Згідно з ч. 8 ст. 178 і абз. 1 ч. 2 ст. 191 Цивільного процесуального кодексу України (у тексті - ЦПК України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. За наведених обставин, в силу приписів зазначеної норми ЦПК України, відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.
Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ч. 1 ст. 275 ЦПК України).
Згідно з ч. ч. 1, 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, на підставі положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами судом не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, оцінивши за правилами ч. ч. 1 - 3 ст. 89 ЦПК України докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Судом встановлено, що 05.02.2022 між ТОВ «ФК «Ірбіс» і ОСОБА_1 укладений договір про надання фінансового кредиту № 37205989, який відповідачем підписаний електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора «934913» (у тексті також кредитний договір та/або договір), що надісланий 05.02.2022 на його номер мобільного телефону НОМЕР_1 .
Відповідно до умов договору ТОВ «ФК «Ірбіс» надало ОСОБА_1 кредит в розмірі 6500,00 грн на строк 90 календарних днів, з яких 30 днів (з 05.02.2022 по 07.03.2022) зі сплатою процентів за пільговою процентною ставкою 2,2 % та на 60 днів (з 08.03.2022 по 06.05.2022) зі сплатою процентів за стандартною процентною ставкою 3,0 %, який позичальник зобов`язався повернути та сплатити передбачені договором проценти у строки та на умовах даного договору. Нарахування процентів за кредитом провадиться кожного календарного дня на суму залишку кредиту (п. 5.8. договору).
За змістом п. 4.1., 4.2. договору видача кредиту проводилася протягом трьох операційних банківських днів з моменту укладення цього договору шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок ОСОБА_1 , операції за яким можуть здійснюватися з використанням платіжної картки, реквізити якої ним зазначені в особистому кабінеті, та яка ним визначена у якості основної платіжної картки. ОСОБА_1 зобов`язався повністю повернути кредит та сплатити відсотки, що були нараховані за кредитом до 06.05.2022 шляхом перерахування відповідної суми на поточний рахунок ТОВ «ФК «Ірбіс».
Згідно з п. 11.1. договір набирає чинності з моменту його укладення і діє до 06.05.2022, але у будь-якому випадку до повного погашення виконання клієнтом зобов`язань за цим договором.
Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит до відома ОСОБА_1 доведено інформацію про загальну вартість кредиту, реальну річну процентну ставку, проценти за користування кредитом, суми платежів за розрахунковий період, дати платежів.
На виконання умов кредитного договору ТОВ «Універсальні платіжні рішення» за дорученням ТОВ «ФК «Ірбіс» перерахувало на картку ОСОБА_1 - маска картки № НОМЕР_2 грошові коштів в розмірі 6500,00 грн, що підтверджується довідкою ТОВ «УПР» № 3152_251021114429 від 21.10.2025, з яким позичальник уклав договір про надання послуг з переказу коштів.
Доказів на спростування вказаних обставин відповідачем суду не надано.
01.09.2025 між ТОВ «ФК «Ірбіс»» і ТОВ «ФК «Позика» укладений договір факторингу № 01092025/01, відповідно до якого до ТОВ «ФК «Позика» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 . Цього ж дня сторонами зазначеного договору факторингу підписаний акт приймання-передачі реєстру прав вимоги за договором факторингу № 01092025/01 від 01.09.2025.
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 01092025/01 від 01.09.2025 ТОВ «ФК «Ірбіс» відступило ТОВ «ФК «Позика» право вимоги заборгованості до боржника позичальника ТОВ «ФК «Ірбіс» - ОСОБА_1 за договором про надання фінансового кредиту № 37205989 від 05.02.2022 в сумі 22490,00 грн, з яких: 6500,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 15990,00 грн - заборгованість за відсотками.
На виконання умов договору факторингу № 01092025/01 від 02.09.2025 позивачем надано платіжну інструкцію № 6054383 від 02.09.2025, згідно з якою ним здійснено на рахунок ТОВ «ФК «Ірбіс» оплату в сумі 3490472,17 грн.
Відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за кредитним договором, що є порушенням прав та інтересів позивача. Зазначене підтверджується розрахунком заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 37205989, проведеним первісним кредитором ТОВ «ФК «Ірбіс».
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України (у тексті - ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. 
Частиною 2 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. 
Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.
У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»).
Кредитний договір № 37205989 від 05.02.2022 підписаний ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором «934913», а директором ТОВ «ФК «Ірбіс» - «2iugeixe». Наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. 
Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової системи, що додана до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифра, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайт інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення... Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позичальником за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами».
Відповідно до ч. ч. 1 - 3 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Частинами 1, 2 ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 і ч. 1 ст. 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Наявні в матеріалах справи докази підтверджують, що позивач правомірно набув право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 37205989 від 05.02.2022. 
У позовній заяві зазначено, що ОСОБА_1 не погасив заборгованість за кредитним договором ні перед первісним, ні перед новим кредитором. Згідно розрахунку заборгованості вона складає 22490,00 грн, з яких: 6500,00 грн - заборгованість за тілом кредитом, 15990,00 грн - заборгованість з несплачених відсотків за користування кредитом.
Відповідач у порядку ст. 81 ЦПК України не спростував правильність проведеного первісним кредитором ТОВ «ФК «Ірбіс» розрахунку заборгованості.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Разом з тим, у порушення норм закону та умов договору ОСОБА_1 не виконав взяті на себе зобов`язання, оскільки не повернув первісному кредитору ТОВ «ФК «Ірбіс» отримані від нього кредитні кошти, і новому кредитору ТОВ «ФК «Позика» грошові кошти для погашення заборгованості відповідно до умов кредитного договору.
Враховуючи наведене суд дійшов висновку, що відповідачем порушені права позивача, тому вони потребують захисту, тобто позов підлягає задоволенню в повному обсязі. 
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України).
За подання до суду позовної заяви позивач сплатив судовий збір в розмірі 2662,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією в національній валюті № 37205989 від 03.03.2026 (а. с. 7). У зв`язку з повним задоволенням позову, понесені позивачем витрати на оплату судового збору підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Позика».
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Положеннями ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати на правничу допомогу адвоката включають в себе гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, суми компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлених умовами договору про надання правничої допомоги. 
На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано: договір про надання правової допомоги № 39493634/01 від 02.01.2026, укладеного ТОВ «ФК «Позика» з ФОП ОСОБА_2; додаткову угоду № 37205989 від 16.02.2026 до договору про надання правової допомоги № 39493634/01 від 02.01.2026, предметом якої є здійснення представництва та захист клієнта у справі щодо стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 ; детальний опис робіт (наданих робіт), виконаних ФОП ОСОБА_2 , необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «ФК «Позика» щодо стягнення кредитної заборгованості; акт наданих послуг на підтвердження факту надання правової допомоги від 16.02.2026, згідно з яким ФОП ОСОБА_2 надала позивачу правові послуги з супроводу примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , а саме: письмова консультація клієнта щодо спірних правовідносин - 0,5 год. на суму 500,00 грн; правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «ФК «Позика» - 1 год. на суму 1500,00 грн; складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи - 2 год. на суму 3000,00 грн; формування додатків до позовної заяви (письмові докази) - 0,5 год. на суму 500,00 грн.
Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з ч. 5 ст. 136 ЦПК України особа, яка заявляє клопотання про відстрочення або розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати, зобов`язана одночасно надати докази, які підтверджують наявність обставин, якими обґрунтоване таке клопотання.
Відповідач клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката і доказів на доведення їх неспівмірності суду не подав.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги судом задоволені повністю, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у заявленому та документально підтвердженому розмірі - 5500,00 грн. 
Керуючись ст. ст. 207, 625 - 629, 631, 634, 638, 1048, 1054, 1055 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 133, 136, 137, 141, 258, 259, 263 - 265, 273, 351, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позов задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» заборгованість за кредитним договором № 37205989 від 05 лютого 2022 року в розмірі 22490 (двадцять дві тисячі чотириста дев`яносто) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» судовий збір в розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5500 (п`ять тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.
Рішення може бути оскаржено сторонами протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика», код ЄДРПОУ 39493634, місцезнаходження: 07406, Київська область, Броварський район, місто Бровари, вулиця Симона Петлюри, будинок 21/1.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Тарас ЛІЩИНА