МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ 

Справа № 210/7775/25 
Провадження № 2/210/695/26 

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
27 квітня 2026 року          
Металургійний районний суд міста Кривого Рогу у складі:
головуючого-судді:    Скотар Р.Є., 
за участі секретаря судового засідання: Колос Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження (з повідомленням сторін) цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,–

ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовної заяви
До Металургійного районного суду міста Кривого Рогу 11 грудня 2025 надійшла позовна заява Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 18.10.2013 року Відповідач підписав власноручно Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. На підставі анкети-заяви відповідачу відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 35000,00 грн. Для отримання доступу до рахунку та використання кредитного ліміту відповідач отримав кредитну картку № НОМЕР_1 , строк дії 07/17, тип Універсальна.
Відповідач після отримання картки за умовами укладеного з Банком договору здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримав кредитні кошти з власної ініціативи. Активація ним картки на користування рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору та підтверджується розрахунком заборгованості, випискою по рахунку Відповідача.
Відповідач не лише отримав кредитну картку а й визнав укладення кредитного договору та погодився з його умовами, вчинивши дії, спрямовані на виконання укладеного договору та його умов, в тому числі щодо сплати відсотків. Відповідач був належним чином повідомлений про умови кредитування, зокрема щодо сплати відсотків. Починаючи з 18.10.2013 року відсотки нараховувались відповідно до підписаної відповідачем Заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у розмірі 40,8%.
У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості Відповідач станом на 25.11.2025 року має заборгованість у розмірі 43898,87 грн, яка складається з наступного: 35424,47 грн - заборгованість за тілом кредиту, 8474,40 грн - заборгованість за простроченими відсотками.
Враховуючи викладене, АТ КБ «ПриватБанк» просить суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 18.10.2013 року у розмірі 43898,87 грн, що складається із 35424,47 грн - заборгованість за тілом кредиту, 8474,40 грн - заборгованість за простроченими відсотками та судовий збір у розмірі 2422,40 грн.
Аргументи учасників справи
31 березня 2026 року від представника АТ КБ «ПриватБанк» надійшли до суду заперечення, в яких зазначив, що видача кредиту здійснюється шляхом встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачу відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 35 000.00 грн.
До суду було надано виписку по картрахунку, яка є підтвердженням, що відповідачу було видано платіжну картку та відкрито картрахунок, на який встановлено кредитний ліміт та чітко прослідковується, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримав кредитну картку "Універсальна", оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки.
Відповідач активно користувався кредитною лінією, заборгованість за тілом становить 35424.47 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по рахунку, тому вимога відповідача зменшити тіло кредиту до 12000 грн. є необґрунтованою.
Також зазначив, що відсотки за користування кредитом є обов`язковою платою за отриману послугу, а не санкцією, яку можна зменшувати або звільняти на власний розсуд. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Чинне законодавство не передбачає права суду звільнення від нарахованих договірних відсотків через «життєві обставини», якщо вони нараховані згідно з умовами договору, підписаного сторонами.
Протягом тривалого часу Відповідач не оскаржував умови договору, не заявляв про його недійсність договору, що свідчить про його повну згоду з фінансовими зобов`язаннями.
Банк також має зобов`язання перед своїми вкладниками. Невиплата відсотків одним позичальником порушує баланс інтересів та фінансову стабільність установи.
Кредит є єдиним зобов`язанням. Не можна визнавати факт отримання послуги (грошей), але відмовлятися платити за її використання (відсотки), оскільки це призводить до безпідставного збагачення Позичальника за рахунок Банку. Враховуючи викладене просить суд задовольнити позов в повному обсязі.
27 квітня 2026 року від відповідача ОСОБА_1 надійшли письмові пояснення у справі, в яких зазначив, що він постійно перебуває на лікуванні, внаслідок хвороби втратив працездатність та був вимушений витрачати всі наявні кошти на лікування, просить суд врахувати стан здоров`я та звільнити від сплати відсотків за користування кредитом та зменшити тіло кредиту до 12000,00 гривень.
В судовому засіданні представник позивача присутній не був, про місце і час судового розгляду повідомлений належним чином, надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. Проти винесення судом заочного рішення не заперечував.
В судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Відповідно до ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Судом встановлено, що 18.10.2013 року ОСОБА_1 власноруч підписав Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку ( Т.2 а.с. 5).
Згідно з заяви про приєднання до умов і правил надання банківських послуг у Приватбанку від 18.10.2013 року, ознайомившись з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами ПриватБанку ОСОБА_1 виявив бажання оформити на своє ім`я платіжну картку (а.с.222-245).
Тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювана кредитна лінія до 200,000 грн. (п.9.2. Договору); 2) Тип кредитної карти: Картка «Універсальна»; 3) Строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією (п. 9.2. Договору); 4) Процентна ставка, відсотків річних: 42,0% (п.9.3 Договору); 5). Орієнтовна загальна вартість кредиту за весь строк 20000,00 грн для карт «Універсальна», за умови використання платіжної картки поза межами пільгового періоду 64194,00 грн для карт «Універсальна» (п.9.3. Договору); 6) Проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 51,09% (п. 9.3. Договору).
Також, 08.08.2023 року відповідач підписав паспорт споживчого кредиту, в якому зазначені умови користування кредитними продуктами (кредитними картками) «Універсальна» (Т. 1 а.с. 247-250, Т. 2 а.с. 1-5).
Суд перевіривши наданий письмовий доказ - паспорт споживчого кредиту, який особисто підписаний Відповідачем вважає його належним та допустимим доказом.
ОСОБА_1 отримав кредитну картку № НОМЕР_1 , тип картки «Універсальна», термін дії 07/17, 29.01.2020 року № 5163542011923274, тип картки «Універсальна GOLD», термін дії 01/24 та 08.08.2023 року № 5163542096178174, тип картки «Універсальна GOLD», термін дії 10/27 (Т. 2 а.с. 82).
Згідно довідки від 27.11.2025 року ОСОБА_1 25.03.2014 року на кредитну картку № НОМЕР_1 встановлено кредитний ліміт у розмірі 800,00 грн, 04.09.2015 року кредитний ліміт зменшено до 550,00 грн, 12.02.2022 року кредитний ліміт збільшено до 2000,00 грн, 08.08.2023 року кредитний ліміт збільшено до 25000,00 грн, 12.08.2024 року кредитний ліміт збільшено до 27000,00 грн, 13.12.2024 року кредитний ліміт збільшено до 35000,00 грн, 27.05.2025 року кредитний ліміт зменшено до 0 грн. (Т. 2 а.с. 82).
Факт отримання відповідачем кредитних коштів та користування ними підтверджується випискою по рахунку відповідача, яка є первинним документом бухгалтерського обліку у розумінні вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
З виписки по рахунку ОСОБА_1 , наданого позивачем вбачається, що Відповідач по картці здійснював операції, як зняття готівкових коштів, придбання товарів, поповнення карткового рахунку, здійснював операції, у тому числі із ідентифікацією особи, яка поповнює рахунок, а також здійснював операції через Приват 24 тощо за період з 25.03.2014 року по 27.11.2025 року (а.с.106-221).
З розрахунку заборгованості за договором б/н від 18.10.2013 року встановлено, що заборгованість ОСОБА_1 складає 43898,87 грн, що складається із 35424,47 грн - заборгованість за тілом кредиту, 8474,40 грн - заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 59-103).
Перевіривши, наданий Позивачем розрахунок заборгованості за кредитом, суд встановив, що він повністю відповідає умовам кредитування відображеним у Паспорті споживчого кредиту.
Мотивувальна частина
Позиція суду та застосовані норми права
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «ПриватБанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Факт руху грошових коштів позивач підтвердив випискою по кредиту за період з 03.01.2019 року по 01.11.2025 року, яка згідно Переліку типових документів, затверджених наказом Міністерством юстиції України від 12.04.2012 №578/5, має статус первинного документу, а отже є належним та допустимим доказом по справі.
Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 04.09.2024 у справі № 426/4264/19: «87. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», згідно з якою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. 88. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75. 89. Виписка з рахунку особи, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який може бути доказом і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору. Така практика є усталеною.
Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
На підставі наданих Позивачем доказів суд вважає встановленою наявність кредитних правовідносин між сторонами та наявність заборгованості у Відповідача перед Позивачем.
Виконаний Банком розрахунок заборгованості є належним доказом, що підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, адже містить детальний розпис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів, тощо. Відповідач розрахунок Банку не спростував, свого контррозрахунку суми заборгованості ним надано не було.
За умовами кредитного договору позичальник мав своєчасно повертати кредит та проценти платежами, однак Відповідач не виконує цих обов`язків, тому має заборгованість по сплаті, яка становить 43898,87 грн, що у свою чергу свідчить про порушення прав кредитора. Наданий позивачем розрахунок заборгованості є чітким, зрозумілим, узгоджується з первинним документом випискою з рахунку і умовами кредитного договору, і приймається судом, як належний і достовірний доказ.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідач ОСОБА_1 будь-яких доказів, які б свідчили про не отримання кредитних коштів, що можна встановити зокрема із банківських виписок, суду не надав всупереч вимогам ч. 1 ст. 81 ЦПК України.
Пояснення до позову мотивовані хворобою та неможливістю сплати тіла кредиту відсотків за користування кредитом, разом з тим, суд відхиляє ці доводи, оскільки згідно з матеріалами справи розрахунки містять усі складові заборгованості, а також підпис та печатку представника АТ КБ «ПриватБанк».
Окрім того, на спростування наведених позивачем розрахунків відповідач не надав свого контррозрахунку кредитної заборгованості.
Відповідачем не спростовано розмір заборгованості за тілом кредиту 35424,47 грн та заборгованість за відсотками 8474,40 грн, нараховані Банком у відповідності з узгодженими сторонами умовами кредитування, викладеними у Паспорті споживчого кредиту підписаному сторонами 18.10.2013 року, то така заборгованість підлягає стягненню у судовому порядку.
Щодо судових витрат
Відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.
Із матеріалів справи вбачається, що вказана позовна заява подана через систему «Електронний суд» та відповідно до ч. 3 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір сплачено із застосуванням понижуючого коефіцієнту відповідного розміру ставки судового збору - 0,8, що становить 2 422 грн 40 коп.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 274, 280-284 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 530, 610, 625, 626, 629, 1050, 1054 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (ЄДРПОУ 14360570) заборгованість за кредитним договором № б/н від 18.10.2013 року станом на 25.11.2025 року у розмірі 43898,87 гривень (сорок три тисячі вісімсот дев`яносто вісім гривень вісімдесят сім копійок), з яких: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 35424,47 гривень (тридцять п`ять тисяч чотириста двадцять чотири гривні сорок сім копійок); заборгованість за простроченими відсотками у розмірі 8474,40 гривень (вісім тисяч чотириста сімдесят чотири гривні сорок копійок).
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (ЄДРПОУ 14360570) суму сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 гривень (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок).
Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи можуть ознайомитись з судовим рішенням на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень. Веб-адреса сторінки: http://reyestr.court.gov.ua.
Повний текст судового рішення складено та підписано 27 квітня 2026 року.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
- позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського 1Д, ЄДРПОУ 14360570);
- відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ).

Суддя: Р. Є. Скотар