Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 червня 2026 р. № 520/32727/25 
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Спірідонова М.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Міжгалузевий науково-виробничий центр "ІНФОРМТЕХ" (провулок Сімферопольський, буд. 6,м. Харків,61052) до Київської митниці (як відокремлений підрозділ Державної митної служби України) (бульвар Гавела Вацлава, буд. 8-А,м. Київ,03124) про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови,-
В С Т А Н О В И В :
Позивач, Приватне акціонерне товариство "Міжгалузевий науково-виробничий центр "ІНФОРМТЕХ", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом доКиївської митниці (як відокремлений підрозділ Державної митної служби України), в якому просить суд: 
1. Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 19.11.2025 №UA100230/2025/610011/1. 
2. Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100230/2025/000429.
В обґрунтування позову зазначено, що рішення про коригування митної вартості товарів від 19.11.2025 №UA100230/2025/610011/1 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100230/2025/000429 є такими, що винесені з порушенням норм чинного законодавства України, а тому підлягають скасуванню. 
Ухвалою суду від 17.12.2025 року відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.
Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України № 376 від 28.02.2025, місто Харків у період з 24.02.2022 по 15.09.2022 належало до території активних бойових дій, а з 15.09.2022 по теперішній час є територією можливих бойових дій, розгляд справи було відтерміновано.
Крім того, на тривалість виготовлення процесуального документу вплинула обставина знаходження судді у відпустці. 
Представником відповідача 02.01.2026 року надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог та зазначає, що оскаржувані позивачем рішення про коригування митної вартості товарів від 19.11.2025 №UA100230/2025/610011/1 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100230/2025/000429 є такими, що винесені в межах чинного законодавства України, а тому не підлягають скасуванню.
Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України зазначено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З огляду на вищезазначені приписи Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав та мотивів.
Судом встановлено, що між позивачем - Приватним акціонерним товариством "Міжгалузевий науково-виробничий центр "ІНФОРМТЕХ" (покупець, далі - позивач) та нерезидентом компанією Shouguang Yaobang Imp. &Exp Industry Co., LTD (Китай) (продавець) укладено контракт №1-17 CN від 03.01.2017, відповідно до умов якого продавець зобов`язується поставити товар, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його на умовах даного контракту. Найменування, асортимент та кількість товару визначається згідно інвойсу на базі проформи-фактури, які є невід`ємними додатками до контракту.
Відповідно до умов вищевказаного зовнішньоекономічного контракту Позивачем придбано у компанії Shouguang Yaobang Imp.& Exp Industry Co., LTD скло витягнуте листове без поглинального відбивального або невідбивального шарів, без додаткової обробки та без поліровки, незабарвлене, прозоре з необробленими краями для використання в обрамленні рам для картин: скло товщина 1.2 мм, розміром: 100*150 мм. - 660,00 м2. (22000 шт.); 150*210 мм. -1039,50 м2. (11000шт,); 210*300 мм. - 3672,90 м2. (5300 шт.); Листи з пластмаси. Скло PET листове з поліетилентерефталату, непористе, неармоване, нешарувате, без підкладки та не поєднані подібним способом з іншими мате ріалами з необробленими краями для використання в обамленні фоторамок, товщина 0,23 мм, різних розмірів: 100*150 мм.- 300 м2, (20000шт.); 150*210мм. -600,08 м2, (19050 шт.); 210*300 мм. - 2500,47 м2, (39690 шт.); 300*400 мм. – 1008 м2, (8400 шт.); 300*400мм. -2352,00 м2.(2800 шт.); скло товщина 2 мм, розмір: 914*1220 мм. - 4 415,72 м2. (360 шт.). Виробник: SHOUGUANG YAOBANG IMP.&EXP. INDUSTRY CO., LTD. Країна виробництва CN.
14.11.2025 позивачем для здійснення митного оформлення вказаного товару подано до Київської митниці митну декларацію № 25UA100230022424U3, за якою заявлено митну вартість товару за основним (першим) методом визначення митної вартості товару, тобто за ціною договору (операції) 879 783,70 грн.: ціна товару – 15 812.17 доларів США та транспортні витрати – 214 659 грн.
Разом із митною декларацією Позивачем було надано ряд документів для підтвердження митної вартості товару, а саме: Пакувальний до інв.№SGYBZY2507 від 04.08.2025, Рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice): SGYBZY250702 від 04.08.2025, Коносамент (Bill of lading): UTRUST25080204 від 09.08.2025, Автотранспортна накладна (Road consignment note): 395653 від 13.11.2025, Автотранспортна накладна (Road consignment note): 395654 від 13.11.2025, Декларація про походження товару (Declaration of origin): SGYBZY250702 від 04.08.2025, Проформа-інвойс SGYBZY250702 від 02.07.2025, Банківський платіжний документ (що стосується товару): 107 від 07.07.2025, Банківський платіжний документ (що стосується товару): 109 від 11.08.2025, Рахунок-фактура (транспортно - експедиційні послуги): LS-4692717 від 07.11.2025, Рахунок-фактура (транспортно - експедиційні послуги): LS-4692721 від 07.11.2025, Банківський платіжний документ (оплата транспортно-експедиційних послуг): 6385 від 11.11.2025, Банківський платіжний документ (оплата транспортно-експедиційних послуг): 6386 від 11.11.2025, Довідка про транспортні витрати № 477959 від 07.11.2025, Довідка про транспортні витрати № 477959-1 від 07.11.2025, Прейскурант (прайс-лист) виробника товару: б/н від 19.06.2025, Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу: 1-17 CN від 03.01.2017, Додаткова угода №1 від 19.04.2025, Договір про надання послуг митного брокера: 02-11/2023 від 06.11.2023, Договір (контракт) про перевезення: 0106-24 від 01.06.2024, Договір (контракт) про перевезення: 2 від 07.08.2020, Копія митної декларації країни відправлення: 431020250000185155 від 09.08.2025, Додаткові угоди до зовнішньоекономічного контракту: Додаткова угода № №1 від 10.07.2017, Додаткова угода №2 від 01.10.2019, Додаткова угода №3 від 28.12.2020, Додаткова угода №№4 від 05.01.2022, №5 Додаткова угода від 14.11.2022, Додаткова угода №№6 від 29.11.2022, Додаткова угода №№7 від 02.12.2022,, Додаткова угода №№8 від 29.12.2022, Додаткова угода №9 від 02.06.2023, Додаткова угода №№10 від 26.09.2023, Додаткова угода №1/25 від 10.01.2025, Додаткова угода N2/25 від 26.05.2025, Додаткова угода N3/25 від 29.07.2025.
За результатом розгляду вказаної митної декларації відповідач прийняв оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів від 19.11.2025 року №UA100230/2025/610011/1 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100230/2025/000429.
На обґрунтування прийняття оскаржуваних рішення та картки відмови зазначено наступне: 
1) згідно умов продажу зазначених в проформі інвойс від 02.07.2025 № SGYBZY250702, а саме пункт 6 breakage claims in excess 5% on the whole cоnsignment during the offloading process should be reported to Insurance Company (претензії щодо поломки більше 5 відсотків від всієї партії товару в процесі завантаження, повинні бути повідомлені страховій компанії) пункт 8 the buyers should buy insurance by themselves before shipment on FOB, CNF clause (покупець повинен самостійно придбати страховий поліс перед відправкою на умовах FOB, CNF.), таким чином передбачено наявність страхового поліса. Зазначені документи, до митного оформлення не надано. 
2) в наданій копії митної декларації країни відправлення від 09.08.2025 № 431020250000185155 в графі номер контракту/угоди зазначено номер SGYBZY250702, що не відповідає зовнішньоекономічному договору (контракту) зазначеному в 44 графі електронної митної декларації від 14.11.2025 № 25UA100230022424U3, а саме №1-17 CN від 03.01.2017. 
3) код товару в наданій копії митної декларації країни відправлення від 09.08.2025 № 431020250000185155 не відповідає інформації розміщеній на сайті http://stats customs.gov.cn/indexEn.
4) у митного органу наявна інформація щодо вищої митної вартості подібного товару, що призвело до виникнення сумнівів у правильності визначення декларантом митної вартості товару, оскільки у митниці є підстави вважати, що заявлена декларантом митна вартість не ґрунтується на «дійсній вартості» імпортованих товарів, враховуючи положення статті VII ГАТТ.
В результаті митним органом визначено митну вартість імпортованого товару із застосуванням резервного методу (джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару: Товар №1 – за основу взята митна декларація від 17.07.2025 № UA100230/2025/15390 (вартість товару «Скло витягнуте листове без поглинального відбивального або невідбивального шарів, без додаткової обробки та без поліровки, незабарвлене, прозоре з необробленими краями для використання в обрамленнірам для картин товщина 1.2мм, розміром:150*210мм. 693,00м2.;210*300 мм.-5676,30м2.;300*400мм.-1344,00м2.; Виробник: SHOUGUANG YAOBANG IMP.&EXP.INDUSTRY CO., LTD. Країна виробництва CN. Торгівельна марка нема даних, вартість згідно джерела інформації 0,9443 дол.США/кг. Комерційними умовами поставки за вищезгаданою ЕМД є FOB CN QINGDAO. Товар постачався у кількості 21000 кг).
Позивач, вбачаючи в зазначеному порушення своїх прав, звернувся за їх захистом до суду. 
Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне. 
Відповідно до статті 246 Митного кодексу України (далі - МКУ) метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України.
Для виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів і транспортних засобів комерційного призначення застосовується автоматизована система митного оформлення (далі - АСМО “Інспектор”).
Відповідно до статті 49 Митного кодексу України (далі - МКУ), митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Вказані положення МКУ кореспондуються з положеннями частини 2 статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року про те, що оцінка імпортованого товару повинна ґрунтуватися на “дійсній вартості” імпортованого товару, вартості.
Згідно з Угодою про застосування статті VII ГАТТ первинною основою для митної вартості за цією Угодою є "контрактна вартість", визначена в статті 1.
При цьому статтю 1 необхідно розглядати разом зі статтею 8, яка передбачає, inter alia, коригування ціни, яка фактично сплачена або підлягає сплаті у випадках, коли певні конкретні елементи, які вважаються такими, що формують частину вартості для митних цілей, припадають на покупця, але не включені до ціни, яка фактично сплачена або підлягає сплаті за імпортовані товари.
Частиною 2 статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (далі - ГАТТ) визначено, що оцінка імпортованого товару повинна ґрунтуватися на “дійсній вартості” імпортованого товару, під якою слід розуміти ціну за якою такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умови повної конкуренції.
Згідно із статтею 51 МКУ, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм МКУ. Загальні положення щодо митної вартості товарів та методів її визначення встановлені в розділі III МКУ.
Відповідно до частини 4 статті 58 МКУ митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України - є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Згідно з частиною 10 статті 58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, серед інших: витрати, понесені покупцем: комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту , порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів.
Статтею 52 МКУ декларанта або уповноважену ним особу, які заявляють митну вартість товару, зобов`язано в тому числі подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
У випадках, передбачених МКУ, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1 статті 53 МКУ).
Частиною 2 статті 53 МКУ передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом у відповідності до ст. 54 МКУ, під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Процедура контролю за правильністю визначення митної вартості товарів здійснюється відповідно до Угоди про застосування статті VII ЕАТТ, розділу III Митного кодексу України, Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної фіскальної служби України від 01.07.2021 № 476 (далі - Методичних рекомендацій №476), та поданих до митного оформлення документів.
За результатами оцінки ризику у конкретному випадку переміщення товарів та транспортних засобів через митний кордон України, в тому числі за результатами контролю із застосуванням системи управління ризиками, що здійснюється відповідно до статті 337 МКУ, митні органи обирають форми та обсяг митного контролю. При цьому формується перелік митних формальностей, визначених за результатами застосування інструментів з управління ризиками. Форми та обсяги контролю, визначені в Переліку митних формальностей за результатами застосування СУР, виконуються посадовими особами митниці (митних постів) при проведенні митного контролю з урахуванням виду митної формальності та повідомлення до митної формальності, а також відповідно до вимог нормативно-правових актів, що регулюють порядок проведення митного контролю та/або митного оформлення товарів, транспортних засобів.
Відповідно до частини 4 статті 320 МКУ форми та обсяги митного контролю, визначені відповідно до пункту 2 частини першої цієї статті, є обов`язковими для виконання посадовими особами митних органів. Прийняття цими посадовими особами рішення щодо нездійснення митного контролю у зазначених формах та обсягах не допускається.
У частині контролю за митною вартістю товарів такими митними формальностями є різні форми перевірки документів та матеріалів.
Відповідно до глави 2 Методичних рекомендацій № 476 робота посадових осіб з аналізу, виявлення та оцінки ризиків здійснюється, серед іншого, шляхом: перевірки повноти інформації, що міститься у документах, які подаються до митного оформлення; перевірки товаросупровідних документів щодо наявності достатнього опису товарів, що декларується, їх кількості, ціни за одиницю товару та загальної вартості; ідентифікації цих даних з товарами, що подаються до митного оформлення; перевірки документів, що місять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, вивчення маршруту транспортування товарів та перевірки достовірності декларування витрат на транспортування; перевірка документів, що містять відомості про страхування; перевірки включення/не включення складових митної вартості; перевірки наявності розбіжностей у документах, які підтверджують митну вартість; вивчення характеристик товарів, які впливають на рівень їх митної вартості; порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено; перевірки та аналізу документів, додатково поданих митному органу декларантом або уповноваженою ним особою відповідно до ст.53 МКУ; порівняння рівня заявленої митної вартості товару з інформацією, наявною в автоматизованій системі митного оформлення “Інспектор”.
При цьому, згідно глави 5 Методичних рекомендацій № 476 спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби та інформація, отримана з мережі Інтернет, можуть використовуватися як джерела інформації під час робіт з аналізу, виявлення та оцінки ризиків.
Системний аналіз вищенаведених норм права свідчить про те, що виявлені митницею розбіжності у поданих до митного оформлення документів правомірно зумовили початок процедури митних консультацій.
Статтею 54 Митного кодексу України передбачено, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:
1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 1) у випадках, встановлених МКУ, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;
2) у випадках, встановлених МКУ, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів.
Оскільки документи, подані на виконання частини 2 та 3 статті 53 МКУ містили розбіжності, декларанта було зобов`язано надати додаткові документи на виконання частини 3 та 4 статті 53 МКУ.
Оцінюючи підстави для прийняття оскаржуваних рішень, суд встановив таке.
Щодо тверджень відповідача, що згідно умов продажу зазначених в проформі інвойс від 02.07.2025 № SGYBZY250702, а саме пункт 6 breakage claims in excess 5% on the whole cjnsignment during the offloading process should be reported to Insurance Company (претензії щодо поломки більше 5 відсотків від всієї партії товару в процесі завантаження, повинні бути повідомлені страховій компанії) пункт 8 the buyers should buy insurance by themselves before shipment on FOB, CNF clause (покупець повинен самостійно придбати страховий поліс перед відправкою на умовах FOB, CNF.), таким чином передбачено наявність страхового поліса. Зазначені документи, до митного оформлення не надано, суд зазначає наступне. 
Вказаний пункт 8 «the buyers chould buy insurance by themselves before shipment on FOB, CNF clause (покупець повинен самостійно придбати страховий поліс перед відправкою на умовах FOB, CNF)» лише свідчить про те, що відповідальність за страхування покладається на покупця, однак цей пункт не має зобов`язального характеру, тобто він не покладає зобов`язання на позивача здійснювати страхування товару. 
Позивачем не здійснювалося страхування вантажу, тож вимога про надання документів про страхування є протиправною. 
У постанові від 22 жовтня 2020 року у справі № 320/2455/19 Верховний Суд виклав висновок, що відсутність страхових документів/документів, що містять відомості про вартість страхування не може слугувати беззаперечним доказом необґрунтованості визначення декларантом митної вартості товару. Якщо ж за твердженням декларанта, страхування товару не здійснювалося, то декларант не повинен доводити цей факт: декларант повинен підтвердити лише ті факти, які пов`язані з витратами, які, на його думку, входять до митної вартості товарів. Натомість, якщо митниця стверджує, що страхування все ж таки здійснювалося (а значить витрати на страхування включаються до митної вартості), то митниця повинна довести наявність цього факту.
Таким чином суд зазначає, що відповідні висновки відповідача є безпідставними та не можуть бути підставою для відмови у митному оформленні та коригування митної вартості.
Крім того, у довідках про транспортні витрати № 477959 та № 477959-1 зазначено, що страхування вантажу не здійснювалось.
Щодо тверджень відповідача, що в наданій копії митної декларації країни відправлення від 09.08.2025 № 431020250000185155 в графі номер контракту/угоди зазначено номер SGYBZY250702, що не відповідає зовнішньоекономічному договору (контракту) зазначеному в 44 графі електронної митної декларації від 14.11.2025 № 25UA100230022424U3, а саме №1-17 CN від 03.01.2017, а також код товару в наданій копії митної декларації країни відправлення від 09.08.2025 № 431020250000185155 не відповідає інформації розміщеній на сайті http://stats.customs.gov.cn/indexEn, суд зазначає нкаступне.
Номер SGYBZY250702 – це номер інвойса, тобто з митної декларації країни відправлення можна ідентифікувати, якого саме Товару вона стосується. 
Крім того суд зазначає, що експортна декларація країни відправлення складається у відповідності до правил країни експортера, у даному випадку – законодавства Китайської народної республіки, та позивач жодним чином на це впливати не може.
Відповідно до ч.ч. 1-2 та п. 1 ч. 4 ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку , здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості , наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни , що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
За ч.1 ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Таким чином, відповідач має повноваження щодо перевірки числових значень митної вартості і саме числові значення митної вартості впливають на розмір митної вартості, у свою чергу числові значення збігаються, жодних розбіжностей між числовими значеннями немає.
Крім того, частиною 2 ст. 53 Митного кодексу України встановлено документи, які підтверджують митну вартість товарів, і серед цих документів не міститься експортна декларація країни відправлення.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного, зокрема у постанові від 05.03.2019 р. у справі №815/5791/17, у постанові від 25 січня 2019 р. у справі №815/5852/17, основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, то банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (ст. 53) заборонено.
Таким чином суд зазначає, що експортна декларація країни відправлення не віднесена до обов`язкових документів, які підтверджують митну вартість, отже зазначена в ній інформація не впливає на визначення ціни товару та, відповідно, митної вартості.
Відповідна експортна декларація країни відправлення має значення лише, якщо документи, зазначені у частині 2 статті 53 Митного кодексу України, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Однак суд наголошує, що вказані обставини відсутні. 
Крім того суд також не приймає до уваги посилання відповідача на те, що у митного органу наявна інформація щодо вищої митної вартості подібного товару, що призвело до виникнення сумнівів у правильності визначення декларантом митної вартості товару, оскільки у митниці є підстави вважати, що заявлена декларантом митна вартість не ґрунтується на «дійсній вартості» імпортованих товарів, враховуючи положення статті VII ГАТТ, з огляду на наступне.
Верховним судом сформовано правовий висновок, відповідно до якого формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості (зокрема у постанові від 12 липня 2022 року в справі №814/2172/16, постанові від 15 лютого 2023 року в справі №815/2552/16).
Також, Верховний Суд у постановах від 14.08.2018 р. у справі № 820/9195/15 і від 28.08.2018 р. у справі № 810/3879/17 зазначив: «Сама лише наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості, жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем , оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку».
Отже, враховуючи зазначене, відповідні твердження відповідача є необґрунтованими та не можуть бути підставою для відмови у митному оформленні та коригування митної вартості.
У постанові Верховного суду від 09 липня 2020 року у справі № 804/5445/17, суд зробив висновок, що встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які саме документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника. Факт ненадання позивачем додатково витребуваних документів, які підтверджують митну вартість товарів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості. (Аналогічний висновок викладено у постанові від 16 липня 2020 року у справі №815/6833/17).
У постанові від 23 квітня 2019 року у справі №810/1479/16 Верховним судом зазначено, що неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що оскаржувані оскаржувані позивачем рішення про коригування митної вартості товарів від 19.11.2025 №UA100230/2025/610011/1 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100230/2025/000429 є такими, що винесені з порушенням норм чинного законодавства України, а тому підлягають скасуванню.
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України"(п.58) суд вказує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства "Міжгалузевий науково-виробничий центр "ІНФОРМТЕХ" (провулок Сімферопольський, буд. 6,м. Харків,61052) до Київської митниці (як відокремлений підрозділ Державної митної служби України) (бульвар Гавела Вацлава, буд. 8-А,м. Київ,03124) про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови - задовольнити в повному обсязі. 
Скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 19.11.2025 №UA100230/2025/610011/1. 
Скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100230/2025/000429.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці (як відокремлений підрозділ Державної митної служби України) на користь Приватного акціонерного товариства "Міжгалузевий науково-виробничий центр "ІНФОРМТЕХ" сплачений судовий збір у сумі 3308 (три тисячі триста вісім) грн. 98 коп. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   Спірідонов М.О.