Справа № 489/5202/26 
Провадження № 2-а/489/66/26

РІШЕННЯ
Іменем України

09 червня 2026 року м. Миколаїв
Інгульський районний суд м. Миколаєва в складі
головуючого судді Костюченка Г.С.,
із секретарем судового засідання Козловською А.В.,
за участі: представника позивача – Долганюк Ю.Ю.,
відповідача –Ібодуллаєва ( ОСОБА_1 ) І.М., який приймає участь у розгляді справи в режимі відеоконференції,
представника відповідача – Свідзинського Р.М., 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи адміністративну справу за позовом Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області до громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ) про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України, 
встановив
09.06.2026 позивач Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області із використанням системи «Електронний суд» звернулось до суду з позовом до громадянинаРеспубліки Узбекистан ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ) про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України.
Свої вимоги мотивувало тим, що08.06.2026 року співробітниками УМП ГУНП в Миколаївській області виявлено та доставлено до приміщення відділу організації запобігання нелегальній міграції, реадмісії та видворення УДМС у Миколаївській області громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 . ВОЗНМРВ УДМС у Миколаївській області встановлено, що іноземець порушив правила перебування в Україні іноземців та ОБГ, а саме: проживає без документів на право проживання в Україні, ухиляється від виїзду після закінчення відповідного терміну перебування.
На час виявлення у громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутні документи, які ідентифікують особу. Відповідно до даних інтегрованої міжвідомчою автоматизованої системи обміну інформацією з питань контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон «Аркан», відомості (за останні 5 років) про перетин державного кордону в напрямку «В`їзд» або «Виїзд» громадянином Республіки Узбекистан ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 – відсутні. 
За результатами перевірок встановлено, що за обліками територіальних органів ДМС України, громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідкою на постійне/тимчасове проживання не документований, паспортом громадянина України або паспортом громадянина України для виїзду за кордон не документований, за обліками реєстрації не значиться, із заявою про продовження строку перебування на території України та із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні не звертався. 
Також було встановлено, що раніше, 01.10.2025 року, громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , вже притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 203 КУпАП (протокол серії ПР ММК номер 001901) та УДМС у Миколаївській області було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 4250 грн., яку іноземець відповідно до ст. 307 КУпАП у визначений строк не виконав. 27.11.2025 року УДМС у Миколаївській області, згідно абзацу 7 частини 1 статті 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», було прийнято рішення про заборону в`їзду в Україну, строком на 3 роки, з 27.11.2025 року до 27.11.2028 року. 
В особистих поясненнях іноземець зазначав, що розуміє, що порушує міграційне законодавство України, провину свою визнає та зобов`язується особисто звернутися до Посольства Республіки Узбекистан в Києві з метою документування відповідним свідоцтвом на повернення до країни походження. 
Отже, на час виявлення ОСОБА_2 не виконав рішення про примусове повернення, офіційно не працевлаштований, систематично та тривалий час порушує правила перебування на території України, перебуває на території України після закінчення законного строку перебування, не вживає заходів з метою легалізації свого перебування на території України та продовжує грубо порушувати правила перебування на території України та чинне міграційне законодавство України
Враховуючи викладене, позивач звернувся із даним позовом до суду. 
Згідно ухвали Інгульського районного суду м. Миколаєва від 09.06.2026 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання; відповідачОСОБА_3 ) І.М., приймає участь у розгляді справи в режимі відеоконференції. 
Представник позивача Долганюк Ю.Ю. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд позов задовольнити.
Відповідач  ОСОБА_3 , який приймає участь у розгляді справи в режимі відео конференції, в судовому засіданні позов визнав. Підтвердив обставини, викладені у позові, протоколах.
Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Вважав необхідним задовольнити позовні вимоги. 
Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, судом встановлено наступні обставини.
08.06.2026 року співробітниками УМП ГУНП в Миколаївській області виявлено та доставлено до приміщення відділу організації запобігання нелегальній міграції, реадмісії та видворення УДМС у Миколаївській області громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 . ВОЗНМРВ УДМС у Миколаївській області встановлено, що іноземець порушив правила перебування в Україні іноземців та ОБГ, а саме: проживає без документів на право проживання в Україні, ухиляється від виїзду після закінчення відповідного терміну перебування.
На час виявлення у громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутні документи, які ідентифікують особу. Відповідно до даних інтегрованої міжвідомчою автоматизованої системи обміну інформацією з питань контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон «Аркан», відомості (за останні 5 років) про перетин державного кордону в напрямку «В`їзд» або «Виїзд» громадянином Республіки Узбекистан ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 – відсутні. 
За результатами перевірок встановлено, що за обліками територіальних органів ДМС України, громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідкою на постійне/тимчасове проживання не документований, паспортом громадянина України або паспортом громадянина України для виїзду за кордон не документований, за обліками реєстрації не значиться, із заявою про продовження строку перебування на території України та із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні не звертався. 
Також було встановлено, що раніше, 01.10.2025 року, громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , вже притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 203 КУпАП (протокол серії ПР ММК номер 001901) та УДМС у Миколаївській області було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 4250 грн., яку іноземець відповідно до ст. 307 КУпАП у визначений строк не виконав. 27.11.2025 року УДМС у Миколаївській області, згідно абзацу 7 частини 1 статті 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», було прийнято рішення про заборону в`їзду в Україну, строком на 3 роки, з 27.11.2025 року до 27.11.2028 року. 
В особистих поясненнях іноземець зазначав, що розуміє, що порушує міграційне законодавство України, провину свою визнає та зобов`язується особисто звернутися до Посольства Республіки Узбекистан в Києві з метою документування відповідним свідоцтвом на повернення до країни походження. 
Отже, на час виявлення ОСОБА_2 не виконав рішення про примусове повернення, офіційно не працевлаштований, систематично та тривалий час порушує правила перебування на території України, перебуває на території України після закінчення законного строку перебування, не вживає заходів з метою легалізації свого перебування на території України та продовжує грубо порушувати правила перебування на території України та чинне міграційне законодавство України
08.06.2026 року ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності, складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР ММК № 002030 від 08.06.2026 року у якому зафіксовано порушення законодавства, відповідальність за яке передбачено ч. 3 ст. 203 КУпАП. 
УДМС у Миколаївській області прийнято рішення від 08.06.2026 року про примусове видворення за межі території України громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
З урахуванням усіх обставин, відносно ОСОБА_2 УДМС у Миколаївській області було складено протокол про адміністративне затримання від 08.06.2026 року ММК 000085 з метою його ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України.
Інструкція про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затверджена Наказ Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України 23.04.2012 № 353/271/150 (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України 22.01.2018 № 38/77), детально описує вжиття компетентними органами заходів щодо ідентифікації та документування іноземців.
При цьому необхідно зазначити, що у разі відсутності в іноземця дійсного документа, що дає право йому на перетин державного кордону України провадиться аналогічна з ідентифікацією процедура задля оформлення іноземцю відповідного документа, що дає право на перетин державного кордону.
Затримання відповідача, з огляду на встановлені фактичні обставини, є цілком виправданим, оскільки в даному випадку застосування інших, менш суворих заходів, буде недостатнім для гарантування виконання іноземцем певних обов`язків, пов`язаних із залишенням території України.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України, визначає Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року № 3773-VI (далі - Закон № 3773- VI).
У частині 3 статті 3 розділу І Закону № 3773- VI зазначено, що іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.1 Закону № 3773- VI іноземець це особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.
Відповідно до пункту 16 частини першої статті 1 Закону №3773- VI паспортний документ іноземця це документ, виданий уповноваженим органом іноземної держави або статутною організацією ООН, що підтверджує громадянство іноземця, посвідчує особу іноземця або особу без громадянства, надає право на в`їзд або виїзд з держави і визнається Україною.
У частині 1 статті 15 Закону № 3773-УІ наведений перелік документів, за якими здійснюється в`їзд в Україну та виїзд з України іноземцями та особами без громадянства. Основними такими документами є паспортний документ за наявності відповідної візи, якщо інший порядок в`їзду та виїзду не встановлено законодавством чи міжнародним договором України, відповідні посвідки на постійне або тимчасове проживання, посвідченням особи без громадянства для виїзду за кордон, проїзний документом для виїзду за кордон тощо.
Згідно з п. 27 ч.1 ст.1 Закону № 3773-УІ пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, державна установа, призначена для тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства, затриманих за рішенням суду до завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства.
Окрім того, в абз. 2 ч. 4 ст. 30 Закону № 3773-УІ визначено, що у разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою.
Відповідно до Конституції України, а саме ст. 26 - іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України; ст. 33 - кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом; ст. 68 - кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
У Конституції України та Законі №3773- VI вказано, що здійснення іноземцями своїх прав і свобод не повинно завдавати шкоди національним інтересам України, правам, свободам і законним інтересам її громадян та інших осіб, які проживають в Україні.
Іноземці зобов`язані поважати та додержуватися Конституції і законів України, шанувати традиції та звичаї народу України.
Іноземці зобов`язані підтверджувати законність свого перебування на території України. Законність перебування іноземця на території України, підтверджується, у тому числі наданим візою дозволом в межах строку дії візи; посвідкою на тимчасове чи постійне проживання; довідкою про звернення за захистом в Україні; дозволом на імміграцію тощо. Недотримання правил законного перебування іноземця або особи без громадянства на території України є прямим наслідком для визнання цих осіб нелегальними мігрантами та вжиття заходів щодо їх притягнення до адміністративної відповідальності з подальшим прийняття органом міграційної служби рішення про їх затримання з поміщенням в ПТПІ та подальшим примусовим видворенням.
У частині 1 ст. 289 КАС України визначено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України; 2) затримання з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття на поруки підприємством, установою чи організацією; 4) зобов`язання внести заставу.
Згідно з частиною 4 статті 30 Закону № 3773- VI, іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення, (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Відповідно до ч.11 ст. 289 КАС України, строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців.
Враховуючи наведене, та зокрема те, що відповідач перебуває на території України без відповідних законних підстав, суд приходить до висновку, що є всі правові підстави для задоволення позову.
У відповідності до положень ч. 19 ст. 289 КАС України за подання до адміністративного суду позовних заяв та апеляційних скарг у справах, визначених цією статтею, судовий збір не сплачується.
Керуючись статтями 241-246, 289 КАС України, суд –
вирішив:
Позов Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області до громадянинаРеспубліки Узбекистан ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ) про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України – задовольнити.
Затримати громадянинаРеспубліки Республіки Узбекистан ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1  з метоюідентифікації та забезпечення примусового видворення строком на 6 (шість) місяців з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відомості про учасників справи:
позивач: Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області, ЄДРПОУ 37844163, адреса: м. Миколаїв, вул. Космонавтів, 144;
відповідач: громадянинРеспубліки Узбекистан ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ), місце тимчасового перебування: АДРЕСА_1 (ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні»).
Повний текст судового рішення складено 09.06.2026.
Суддя Г.С. Костюченко