Справа № 361/9733/24 
Провадження № 2-а/361/138/24 
24.06.2026 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
24 червня 2026 року м. Бровари
Броварський міськрайонний суд Київської області у складі судді Гізатуліної Н.М. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, 
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку направив до суду зазначений позов.
Позов мотивував тим, що 16 вересня 2024 року у відділенні АТ «УКРПОШТА» с. Княжичі, Броварського району Київської області він отримав рекомендований лист, у зв`язку з чим йому стало відомо про те, що начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – ІНФОРМАЦІЯ_2 ) ОСОБА_2 прийнята постанова від 04 вересня 2024 року № 774 про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП) у виді штрафу у розмірі 25 500 грн ніби то за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме відмову від проходження військово-лікарської комісії за направленням ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Вважає зазначену постанову незаконною та необґрунтованою, у зв`язку з тим, що відповідачем не вказано обґрунтованих доказів вчинення ним адміністративного правопорушення. 
Зазначив, що 03 вересня 2024 року близько о 10 год. 00 хв. на вул. Кіото, 25 у м. Києві його зупинили уповноважені особи ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою перевірки військово-облікових документів. 
Під час перевірки він надав уповноваженим особам: військовий квиток, витяг з Електронного кабінету призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Резерв+», сформований 12 липня 2024 року о 19 год. 10 хв., відомості з мобільного додатку «Резерв+» відповідно до яких він перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 , дані військово-зобов`язаного уточнені вчасно.
Перевіривши військово-облікові документи, уповноважені особи ІНФОРМАЦІЯ_3 почали наполягати на необхідності проїхати з ними до ІНФОРМАЦІЯ_3 для уточнення даних.
У примусовому порядку близько 11 год. 30 хв. його доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де знов уповноважені особи ІНФОРМАЦІЯ_3 перевіряли його військово-облікові документи, стали примушувати до проходження 03 вересня 2024 року військово-лікарської комісії за направленням ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Під час перебування у ІНФОРМАЦІЯ_5 пояснював, що перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_6 , 17 липня 2014 року знятий з військового обліку за станом здоров`я, у нього відсутні оригінали чи копії медичних документів, має хронічні захворювання. 
Уповноважені особи ІНФОРМАЦІЯ_3 під час складення протоколу про адміністративне правопорушення від 03 вересня 2024 року № 774 його пояснень не врахували, безпідставно звинуватили його у відмові від проходження військово-лікарської комісії. 
Після складання протоколу про адміністративне правопорушення йому видали повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 04 вересня 2024 року о 08 год. 30 хв. та дозволили покинути приміщення.
Зазначені події викликали у нього емоційний стрес, підвищення артеріального тиску, у зв`язку з чим його представник – адвокат Зачепіло З.Я. направила на адресу відповідача заяву про його неможливість з`явитися 04 вересня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 у зв`язку з необхідністю проходження лікування та пред`явлення підтверджуючих документів його стану здоров`я. 
Проте, справа про притягнення його до адміністративної відповідальності розглянута без його участі.
Враховуючи викладене, вважає, що відповідач порушив його права на проходження медичного огляду та військово-лікарської комісії згідно з норм чинного законодавства за місцем перебування на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_6 , порушив порядок виклику військовозобов`язаного до ТЦК та СП з метою проходження медичного огляду, він незаконно був позбавлений можливості приймати участь у розгляді справи, знайомитися з матеріалами справи, надавати пояснення та докази, користуватися правовою допомогою, оскаржена ним постанова прийнята за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт вчинення ним правопорушення, а також з грубим порушенням під час провадження у справі про адміністративне правопорушення вимог КУпАП. 
На підставі викладеного просив суд:
-визнати протиправною та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_2 від 04 вересня 2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 25 500 грн скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення; 
-стягнути з відповідача на його користь судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. 
Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 жовтня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, роз`яснено відповідачу право подати відзив у порядку передбаченому ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України.
17 жовтня 2024 року Вх. № 48621 представник ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_3 подав заяву про ознайомлення з матеріалами справи у електронному вигляді 
25 жовтня 2025 року Вх. 50477 представник ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_3 подав відзив на позовну заяву у якому зазначив, що відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими, бездоказовими та такими, що не відповідають фактичним обставинам при притягненні позивача до адміністративної відповідальності.
Зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_8 відмовився від проходження військово-лікарської комісії для встановлення придатності на проходження військової служби за станом здоров`я під час мобілізації та в особливий період, чим порушив приписи абз. 4 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». 
Своїми діями позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП – порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період.
03 вересня 2024 року уповноваженою особою відповідача відносно позивача та за його участю складено протокол № 774 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджено: свідками ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ; рапортом від 03 вересня 2024 року начальника групи документального забезпечення ОСОБА_6 ; направленням для проходження медичної комісії та карткою обстеження та медичного огляду; поясненням позивача. 
04 вересня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_7 відносно позивача прийнята постанова № 774, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у виді штрафу у розмірі 25 500 грн. 
Позивач на розгляд справи про вчинене ним адміністративне правопорушення не з`явився, підстави неявки не повідомив. 
Відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154, статті 235 КУпАП керівники ТЦК та СП мають повноваження розглядати справи про адміністративні правопорушення та накладення адміністративних стягнень.
Оскаржена постанова винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_7 , що відповідає вимогам закону. При винесенні постанови начальником ІНФОРМАЦІЯ_7 враховані усі наявні матеріали, а саме: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Позивач зазначив, що 17 липня 2014 року знятий з військового обліку, комісією при ІНФОРМАЦІЯ_9 визнаний обмежено придатним у воєнний час.
Проте, вказані обставини не звільняють позивача від визначених законом обов`язків як військовозобов`язаного, оскільки він не виключений з військового обліку і є військовозобов`язаним. 
Законом України від 21 березня 2024 року № 3621-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» визначено, що громадяни України, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом підлягають повторному медичному огляду з метою визначення придатності до військової служби. 
Відтак, позивач, якому було встановлена обмежена придатність до військової служби підлягає повторному медичному огляду. Оновлення позивачем даних у застосунку «Резерв+» не є повним виконанням ним обов`язків з військового обліку – у військово-обліковому документі позивача відсутня відмітка про його перебування на обліку, а в застосунку «Резерв+» відсутня відмітка про проходження ним медичного огляду/військової лікарської комісії. 
У зв`язку з наявними розбіжностями військово-облікових даних позивача та реєстру «Оберіг», 03 вересня 2024 року він був запрошений до ІНФОРМАЦІЯ_7 з метою уточнення даних. 
Дії відповідача безумовно відповідали вимогам закону, доказів порушення прав позивача при перевірці його військово-облікових даних, крім власних пояснень у позові, позивач не надав. 
Відсутність у військово-обліковому документі позивача та у застосунку «Резерв+» інформації про проходження позивачем медичного огляду/військової лікарської комісії було належною правовою підставою для направлення його на проходження медичної комісії для встановлення придатності до проходження військової служби за станом здоров`я під час мобілізації та в особливий період.
Не виконання позивачем в особливий період законної вимоги відповідача про проходження військової лікарської комісії є порушенням вимог законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. 
На переконання відповідача не заслуговують на увагу посилання позивача на те, що він не мав медичних документів, оскільки на етапі оформлення направлення на проходження медичного огляду медичний огляд не здійснюється та не приймаються рішення щодо стану здоров`я/придатності до військової служби. 
Категорична та однозначна відмова позивача від проходження медичного огляду/військової лікарської комісії (підтверджена поясненнями позивача) зробила недоцільним подальше оформлення відповідачем направлення на проходження медичного огляду. 
Крім цього, зазначив відповідач виконав встановлені КУпАП вимоги щодо повідомлення позивача про розгляд справи, від нього не надходили клопотання про розгляд справи без його участі, а тому справа розглянута без його участі. 
Вважає, що не може бути доказом порушення права позивача не врахування відповідачем заяви щодо неможливості позивача прибути за повісткою (а не на розгляд справи), яка відправлена поштою 04 вересня 2024 року о 14 год. 57 хв. 
Враховуючи викладене просив суд у задоволенні позову відмовити. 
11 листопада 2024 року ОСОБА_1 подав відповідь на відзив.
Вважає, що викладені відповідачем у відзиві заперечення є безпідставними, оскільки не підтверджені доказами. 
Позивач наголошує, що був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_7 на автомобілі, у той час, як відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до ТЦК та СП у строк та місце, зазначені у повістці, зокрема і направлення для проходження медичного огляду. 
Наполягав, що не погоджується проходити 03 вересня 2024 року військово-лікарську комісію саме за направленням ІНФОРМАЦІЯ_7 , оскільки перебуває на лікуванні. 
У протоколі про адміністративне правопорушення № 774 від 03 вересня 2024 року, який складався у його присутності та у постанові у справі про адміністративне правопорушення, яка йому направлена засобами поштового зв`язку, вказано, що факт вчинення адміністративного правопорушення підтверджується рапортом начальника групи документального забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_7 майора ОСОБА_7 .
Проте, у протоколі про адміністративне правопорушення № 774 від 03 вересня 2024 року, копія якого була надіслана відповідачем разом із відзивом на позовну заяву, зазначені прізвища двох свідків, що на його думку свідчить про внесення неправдивих відомостей, після складання протоколу та вручення йому його копії. 
Крім того, звертає увагу, що до відзиву на позовну заяву, як докази додані направлення на проходження військово-лікарської комісії на його ім`я, яке не містить дати його складання, підпису керівника та печатки ІНФОРМАЦІЯ_7 , мети огляду, попереднього діагнозу. Надана копія медичної картки містить ксерокопію фото з його паспорта та не скріплена печаткою закладу охорони здоров`я, що є порушенням п. п. 5, 6 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2008 року № 402. 
У позовній заяві він не заявляв, що не зобов`язаний проходити військово-лікарську комісію, а наголошував на тому, що повторне проходження військово-лікарської комісії має здійснюватися за місцем його військового обліку, тобто ІНФОРМАЦІЯ_10 .
Також зазначив, що у разі виявлення розбіжностей військово-облікового документа з військово-обліковими даними реєстру «Оберіг» старший групи оповіщення пропонує резервісту або військовозобов`язаному прослідувати до ТЦК та СП для уточнення персональних даних. Із зазначеною метою громадянину оформляється та вручається повістка. Повістка, яка видана йому не містить мети виклику до ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Відповідно до ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Положеннями ч. 5 ст. 262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Суд встановив, що відповідно до даних паспорта громадянина України та інформації відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Центру обслуговування «Прозорий офіс» виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , значиться зареєстрованим з 29 січня 1997 року за адресою: АДРЕСА_1 . 
Як вбачається із даних військового квитка НОМЕР_1 , який виданий ІНФОРМАЦІЯ_12 від 15 травня 1995 року, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_11 , присвоєно військове звання – матрос (ВМС), військово-облікова спеціальність 364256, 17 липня 2014 року комісія ІНФОРМАЦІЯ_13 визнала його обмежено придатним у військовий час за ІІ групою статті 60 «В» у розкладі хвороб, наказ МО України № 402, 2008 рік. 
Відповідно до даних Електронного кабінету призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Резерв+» ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_11 , ТЦК та СП: ІНФОРМАЦІЯ_14 ; звання: матрос (ВМС); ВОС: 364256; категорія обліку: військовозобов`язаний, корабельних систем і пристроїв, механік; адреса проживання: АДРЕСА_2 , наявна відмітка «Дані уточнено вчасно». Дата уточнення даних 12 липня 2024 року.
03 вересня 2024 року за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_8 на ім`я ОСОБА_1 , який проживає в АДРЕСА_2 , видана повістка (без номера) у якій зазначено, що згідно з ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» відповідно до указу Президента від 24 лютого 2022 року № 65/2022 «Про загальну мобілізацію» (розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_7 ) йому належить з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_7 , запропоновано прибути 04 вересня 2024 року о 08 год. 30 хв. за адресою: АДРЕСА_3 , каб. № 4. При собі мати паспорт громадянина України, військово-обліковий документ, 2 фото 3,5х4,5, обліково-послужну картку та мобілізаційне розпорядження (у разі наявності).
Направлення на ім`я військовозобов`язаного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , на медичну комісію для встановлення придатності до проходження військової служби за станом здоров`я під час мобілізації та в особливий період, не містить дати, реєстраційного номера та підпису начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_8 . 
З огляду на картку обстеження та медичного огляду, фотокартка ОСОБА_1 (відповідає його фотокартці з паспорта громадянина України), на фото відсутня печатка. Заповнені дані: військовозобов`язаний – матрос запасу, мета огляду – мобілізація, прізвище ім`я та по батькові: ОСОБА_1 , дата народження – ІНФОРМАЦІЯ_11 , адреса: АДРЕСА_1 , військове звання – матрос, військова частина: ІНФОРМАЦІЯ_15 , ВОС 364256А. Інші дані не заповнені. 
Як вбачається з пояснень від 03 вересня 2024 року ОСОБА_1 наданих на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_8 він відмовився від проходження військово-лікарської комісії за направленням ІНФОРМАЦІЯ_7 , тому що проходить лікування. 
Відповідно до рапорта начальника групи документального забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_7 майора ОСОБА_7 від 03 вересня 2024 року на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 полковника ОСОБА_8 , під час прийому громадян у ІНФОРМАЦІЯ_7 громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , був направлений на військово-лікарську комісію для встановлення придатності для проходження військової служби за станом здоров`я під час мобілізації в особливий період.
Громадянин ОСОБА_1 відмовився від проходження військово-лікарської комісії для встановлення придатності для проходження військової служби за станом здоров`я під час мобілізації в особливий період.
Просив притягнути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , до встановлення чинним законодавством відповідальності. 
03 вересня 2024 року уповноважена посадова особа ІНФОРМАЦІЯ_7 відповідальний виконавець адміністративного відділення старший солдат ОСОБА_9 , керуючись ст. 235 КУпАП склала протокол № 774, про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , о 12 год. 15 хв. відмовився від проходження військово-лікарської комісії за направленням ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується рапортом начальника групи документального забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_7 майора ОСОБА_7 від 03 вересня 2024 року, чим порушив законодавство про мобілізаційну підготовку і мобілізацію, а саме абз. 4 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
ОСОБА_1 роз`яснено права та обов`язки передбачені ст. 268 КУпАП та повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 04 вересня 2024 року о 09 год. 00 хв. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_7 . 
У протоколі зазначено, що до нього додається: направлення на ВЛК, рапорт начальника групи документального забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_7 майора ОСОБА_7 , пояснення ОСОБА_1 . 
Протокол підписаний уповноваженою особою та містить підпис ОСОБА_1 про ознайомлення з правами та обов`язками, які передбачені ст. 268 КУпАП, датою, часом, місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення, отримання другого примірника протоколу. 
Згідно з довідкою начальника відділення АТ «УКРПОШТА» с. Княжичі Київської області ОСОБА_1 отримав рекомендований лист 0216600021020 особисто у відділенні – 16 вересня 2024 року. 
04 вересня 2024 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_7 полковник ОСОБА_10 прийняв постанову № 774 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .
Установивши, що ОСОБА_1 о 12 год. 15 хв. 03 вересня 2024 року відмовився від проходження військово-лікарської комісії за направленням ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується рапортом начальника групи документального забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_7 майора ОСОБА_7 від 03 вересня 2024 року, чим порушив законодавство про мобілізаційну підготовку і мобілізацію, а саме абз. 4 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. 
Обставин, що пом`якшують відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення, при розгляді справи не встановлено. 
На розгляд справи про адміністративне правопорушення 04 вересня 2024 року о 09 год. 00 хв. ОСОБА_1 не з`явився.
Ураховуючи, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП, постановив накласти на нього штраф у сумі 25 500 грн. 
ОСОБА_1 надав скрін-шот заяви про повідомлення його представником – адвокатом Зачепіло З.Я. про неможливість ОСОБА_1 прибути 04 вересня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_7 за станом здоров`я. Також надано фіскальний чек про відправлення 04 вересня 2024 року о 14:57:12 рекомендованого листа ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до статті 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом.
Частиною першою статті 55 Конституції України проголошено право кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та остаточне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з наданням ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушеного з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно із частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначає Конституцією законами України; 2) з використанням повторення з наданням, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх основних, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілей, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) правильно, тобто течію розумного строку.
Стаття 6 КАС України передбачає, що суд при вирішенні справ керується Верховенством прав, відповідно до якої окремої людини, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та актуальністю змісту і спрямованості діяльності держави.
Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/202, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
У подальшому, Указами Президента України воєнний стан продовжувався. Станом на дату розгляду цієї справи воєнний стан в Україні триває.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 оголошено загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначені загальні засади проходження в Україні військової служби, регулюються Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII.
Відповідно до пункту 3 частини десятої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначено в Законі України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Частиною 2статті 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.
Відповідно до частин 5 та 6статті 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення. Рішення про проведення відкритої мобілізації має бути негайно оголошене через засоби масової інформації.
Згідно із частиною першою статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом;проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Громадяни, які перебувають на військовому обліку, в добровільному порядку реєструють свій електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста.
Постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16 травня 2024 року затверджений Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації та в особливий період (далі Порядок № 560).
Абзацом 5 Порядку № 560 визначено, зокрема, організацію медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів для визначення придатності до військової служби.
Статтею 21 Порядку № 560 встановлено, що за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.
Відповідно до статті 27 Порядку № 560 під час мобілізації громадяни викликаються з метою: 1) до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або їх відділів: взяття на військовий облік; проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби; уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки); призову на військову службу під час мобілізації та відправлення до місць проходження військової служби; 2) до відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ: проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби; уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ; призову на військову службу під час мобілізації та відправлення до місць проходження військової служби.
Положенням статті 54 Порядку № 560 передбачено, що під час перевірки військово-облікового документа: уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки зобов`язаний назвати своє прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності), посаду, а також пред`явити службове посвідчення особи, уповноваженої вручати повістки, разом з паспортом громадянина України (посвідченням офіцера, військовим квитком); поліцейські та представники органів охорони державного кордону або їх структурних підрозділів Держприкордонслужби відрекомендовуються у порядку, визначеному наказами керівників Національної поліції та Держприкордонслужби відповідно. У ході перевірки документів перевіряється приналежність громадян щодо військового обов`язку, звіряються їх персональні дані, дані військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки). Із зазначеною метою представники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів охорони державного кордону або їх структурних підрозділів Держприкордонслужби та поліцейські можуть використовувати технічні прилади, засоби та спеціалізоване програмне забезпечення з доступом до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. У разі встановлення, що громадянин порушує правила військового обліку, визначені Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487 (Офіційний вісник України, 2023 р., № 5, ст. 409), або Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», виявлення розбіжностей військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів старший групи оповіщення пропонує резервісту або військовозобов`язаному (крім резервістів та військовозобов`язаних СБУ та розвідувальних органів) прослідувати до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік, проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів. Із зазначеною метою громадянину оформляється та вручається повістка. У разі відмови резервіста або військовозобов`язаного від отримання повістки представником, який уповноважений вручати повістки, складається акт відмови від отримання повістки, який підписується не менш як двома членами групи оповіщення. Акт відмови від отримання повістки оголошується громадянину. Акт відмови від отримання повістки подається керівнику районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для вжиття заходів до притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності. Акт відмови від отримання повістки реєструється в районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки. У разі відмови прослідувати до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки поліцейський, який входить до складу групи оповіщення, проводить адміністративне затримання та доставлення громадянина до такого центру на підставі статей 261 і 262 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Статтею 68 Порядку № 560 встановлено, що у мирний час під час визначення призначення резервіста або військовозобов`язаного на особливий період та включення його до складу військових команд для комплектування військових частин (установ) вони проходять медичний огляд, за результатами якого таким особам оформляється довідка з висновком щодо придатності до військової служби. Строк дії такої довідки становить п`ять років. Придатним до військової служби резервістам та військовозобов`язаним вручається мобілізаційне розпорядження.
Згідно із статтею 69 Порядку № 560 резервісти та військовозобов`язані, які в мирний час були призначені на комплектування військових частин (установ) з врученням мобілізаційних розпоряджень під час мобілізаційного розгортання Збройних Сил та інших військових формувань, призиваються на військову службу під час мобілізації, на особливий період за результатами раніше пройдених медичних оглядів та їх опитування про наявність або відсутність скарг на стан здоров`я. Резервісти або військовозобов`язані, у яких відсутні скарги на стан здоров`я, на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду не направляються.
Особи, які не проходили медичний огляд або в яких закінчився строк дії рішення (постанови) про придатність до військової служби, направляються на військово-лікарську комісію.
Громадяни України, які перебувають на військовому обліку та з набранням чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, прибули до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для уточнення своїх облікових даних (адреси місця проживання, номерів засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інших персональних даних), на медичний огляд не направляються. На медичний огляд громадяни, які уточнили свої облікові дані, викликаються повісткою.
У разі проходження резервістами та військовозобов`язаними медичного огляду під час мобілізації та/або воєнного стану строк дії довідки з висновком щодо придатності до військової служби становить один рік.
Відповідно до статті 74 Порядку № 560 військовозобов`язаним та резервістам, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, в тому числі ті, які були визнані обмежено придатними та не проходили повторний медичний огляд з метою визначення їх придатності до військової служби (за винятком тих, які визнані в установленому порядку особами з інвалідністю), за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видаються направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду, сформовані відповідно до пункту 74-1 цього Порядку. Направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду, сформоване відповідно до пунктів 74-1 та 74-3 цього Порядку, повинно містити таку інформацію: реєстраційний номер та дату направлення, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності), дату народження особи, яка направляється на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду, мету та дату початку медичного огляду військово-лікарською комісією, назву установи (закладу охорони здоров`я) та її поштову адресу. За бажанням військовозобов`язаних та резервістів такі направлення надсилаються в електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста. Особам віком до 45 років у направленні для проходження медичного огляду зазначається про необхідність визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті. Військовозобов`язаним та резервістам, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та виявили бажання проходити військову службу під час мобілізації у вибраній ними військовій частині, командиром військової частини або начальником центру рекрутингу Збройних Сил видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11, яке реєструється у письмовій формі у журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається військовозобов`язаному та резервісту під особистий підпис. Направлення на медичний огляд військовозобов`язаних та резервістів, які перебувають на військовому обліку в СБУ, а також військовозобов`язаних, які виявили бажання проходити військову службу під час мобілізації в обраному ними підрозділі, органі, закладі, установі СБУ, здійснюється у порядку, визначеному Головою СБУ.
У відповідності до статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП, умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Стаття 280 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно статті 252 КУпАП, посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Зі змісту зазначених норм вбачається, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.
Згідно із частиною третьою статті 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
За визначенням у Законі України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Особливий період в Україні розпочався з 17 березня 2014 року, коли був оприлюднений Указ Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».
У відповідності до статті 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Згідно із частиною другою статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідно до частини шостої статті 77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.
Із частини першої статті 75 КАС України вбачається, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Законодавством чітко установлений механізм організації медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів для визначення придатності до військової служби.
ОСОБА_1 під час винесення протоколу № 774 про адміністративне правопорушення зазначав, що відмовляється від проходження військово-лікарської комісії, оскільки проходить лікування, тому суд вважає, що представниками ІНФОРМАЦІЯ_3 порушено приписи п. 3.4., п. 3.5. Положення про Військово-лікарську комісію, затверджену наказом МОУ № 402 від 14 серпня 2008 року, відповідно до яких перед оглядом військовозобов`язаних їм проводиться загальний аналіз крові, загальний аналіз сечі, серологічний аналіз крові на: антитіла до вірусу імунодефіциту людини (ВІЛ), поверхневий антиген до вірусу гепатиту «B» (HbsAg), загальні антитіла до вірусу гепатиту «С» (anti-HCV), реакція мікропреципітації з кардіоліпіновим антигеном або загальні антитіла до блідої трепонеми (RW); визначається група крові та резус-належність, проводяться рентгенологічне обстеження органів грудної клітки, ЕКГ. Особам старшим 40 років обов`язково проводиться вимір внутрішньоочного тиску, дослідження крові на цукор. Інші дослідження проводяться за показаннями. Направлення для проведення вказаних лабораторних та інструментальних досліджень може здійснюватися лікарями із закладів охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, які залучаються для проведення медичного огляду військовозобов`язаних. Лікарі, які включаються до складу ВЛК із закладів охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, під час проведення медичного огляду ознайомлюються з медичними записами в ЕСО та з іншими медичними документами, які надає військовозобов`язаний, що характеризують його стан здоров`я, а також вносять до ЕСОЗ відповідні медичні записи на підставі отриманої інформації. Під час дії правового режиму воєнного стану кожний військовозобов`язаний прибуває на медичний огляд ВЛК з результатами рентгенологічного обстеження органів грудної клітки. До початку проведення медичного огляду ТЦК та СП отримує дані від органів соціального забезпечення щодо осіб з інвалідністю. Військовозобов`язаний під час проведення медичного огляду зобов`язаний надати членам ВЛК ТЦК та СП медичну карту амбулаторного хворого за формою № 025/0, затвердженою наказом МОЗ України від 14 лютого 2012 року № 110 «Про затвердження форм первинної облікової документації та . Інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності та підпорядкування», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 квітня 2012 року за № 661/20974 (далі - форма № 025/о), виписки з медичної документації щодо перенесених захворювань, отриманих травм, поранень тощо, якщо така інформація відсутня в ЕСОЗ.
Також, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивач 03 вересня 2024 року відмовився від проходження військово-медичної комісії за направленням ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується рапортом начальника групи документального забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_3 майора ОСОБА_7 від 03 вересня 2024 року, чим порушив законодавство про мобілізаційну підготовку і мобілізацію, а саме абзац четвертий частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» та вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП.
Однак, суд звертає увагу, що згідно з постановою № 774 по справі про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210-1 КУпАП, від 04 вересня 2024 року, на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за відмову від проходження військово-лікарської комісії, та згідно з постановою № 774 по справі про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210-1 КУпАП, від 04 вересня 2024 року, на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за відмову від проходження військово-лікарської комісії за направлення, та відповідно порушенням ним законодавство про мобілізаційну підготовку і мобілізацію, а саме, абзацу 4 частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію».
Разом з тим, абзацом 4 частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» визначені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації, зокрема, громадяни, які перебувають на військовому обліку, в добровільному порядку реєструють свій електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста.
Натомість, обов`язок громадян, щодо проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, передбачений абзацом 3 частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію».
Таким чином, при складенні постанови про адміністративне правопорушення № 774 від 04 вересня 2024 року, начальникомІНФОРМАЦІЯ_3  полковником ОСОБА_11 , порушено приписи пункту 3.4., пункту 3.5. Положення про Військово-лікарську комісію, затверджену наказом МОУ № 402 від 14 серпня 2008 року та не правильно кваліфіковано норму Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», за якою ОСОБА_1 ставиться в провину порушення законодавства про мобілізаційну підготовку і мобілізацію, за що передбачена відповідальність за частиною третьою статті 210-1 КУпАП.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).
Відповідно до статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Крім того, суд зазначає, що адміністративне правопорушення це конкретне діяння (факт, явище, подія), що відбулося (мало місце) у реальній дійсності. Склад адміністративного правопорушення це опис діяння (події, факту, явища) в складеному, уповноваженою на те особою, протоколі про адміністративне правопорушення. Отже, під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.
Не тільки військовозобов`язані громадяни України повинні неухильно виконувати Закони України та підзаконні нормативно-правові акти, що стосуються мобілізації та проходження військової служби, зокрема й проходження медичного огляд для визначення придатності до військової служби, а й всі територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, зокрема, і Деснянського району міста Києва, повинні дотримуватись законодавства України.
Матеріали справи не містять доказів щодо порушення ОСОБА_1 саме абзацу 4 частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію».
Тому, суд дійшов висновку, що постанова прийнята без достатніх підстав, що вказують на наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення та без встановлення дійсних обставин справи.
При складанні протоколу та прийнятті постанови начальником ІНФОРМАЦІЯ_3  полковником ОСОБА_11 , повинно бути з`ясовано всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, але встановлені при дослідженні справи обставини свідчать про неналежне з`ясування всіх обставин начальником, застосування правомірних/належних норм законодавства, що призвело до прийняття неправильного рішення по справі.
У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, є недоведеним.
Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 року в справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.
Правова природа адміністративної відповідальності по своїй суті аналогічна кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.
У справі Надточій проти України (скарга № 7460/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу про адміністративні правопорушення(пункт 21 рішення).
Відповідно до частини першої статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та вважає, що відповідачем не надано належних та достатніх доказів які вказували б на вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП.
У контексті наведеного слід зауважити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в цьому випадку – начальником ІНФОРМАЦІЯ_16 полковником ОСОБА_11 ) при прийнятті та складанні постанов про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинення порушення та вини особи в його вчиненні.
Відповідно до частини третьої статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини.
Тобто, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.
Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є підставними та обґрунтованими, а в матеріалах справи відсутня належна доказова база, яка б об`єктивно підтверджувала факт порушення позивачем приписів ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому постанова № 774 від 04 вересня 2024 року підлягає скасуванню, з закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
З підстав скасування постанови про накладення адміністративного стягнення провадження у справі про адміністративне правопорушення слід закрити.
Щодо розподілу судових витрат
Відповідно до пункту 10 частини третьої статті 2 КАС України, однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства визначено принцип відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч. 2 ст. 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 543/775/17 дійшла висновку про те, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону України «Про судовий збір», які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають. З огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, – у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. 
Станом на 01 січня 2024 року прожитковий мінімуму для працездатних осіб становив 3 028 грн.
Враховуючи викладене, за подачу даного позову необхідно було сплатити судовий збір у розмірі 605,60 грн. 
Суд встановив, що ОСОБА_1 за подачу позову сплатив судовий збір у розмірі 1 211,20 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 26 вересня 2024 року № 0.0.3908397345.1.
Суд роз`яснює, що поновлення строку на оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності є процесуальним інструментом, а не самостійною позовною вимогою.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Враховуючи, що у справі суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі, позивачу слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 605,60 грн. 
Крім того, що з огляду на внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, підлягає позивачу підлягає поверненню 605,60 грн.
Керуючись статтями 134, 139, 246, 255, 268, 286 КАС України, суд
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності – задовольнити.
Скасувати постанову винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_11 від 04 вересня 2024 року № 774 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 25 500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) гривень.
Закрити справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.
Повернути ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп. сплачений згідно з платіжною інструкцією від 26 вересня 2024 року № 0.0.3908397345.1 на розрахунковий рахунок UA088999980313151206000010784, код одержувача – 37955989, Банк одержувача – Казначейство України (ел. адм. подат.), одержувач – ГУК у Київ.обл/Броварська міс/22030101.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня складення повного тексту рішення.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_2 .
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_17 , місце знаходження: АДРЕСА_5 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 .
Повний текст рішення складений 24 червня 2026 року.
Суддя Н.М. Гізатуліна