КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2026 року

справа № 363/6098/24

провадження № 22-ц/824/6412/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача: Музичко С.Г.,
суддів: Сушко Л.П., Рейнарт І.М.
при секретарі: Яхно П.А.

учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 
відповідачі: Закарпатська обласна військова адміністрація, Військова частина НОМЕР_1 , Військова частина НОМЕР_2 Національної гвардії України, Міністерство оборони України
третя особа: Українське державне підприємство по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів «Укрінтеравтосервіс»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 19 листопада 2025 року постановлене під головуванням судді Козленко Г.О. у справі за позовною заявою ОСОБА_4 до Закарпатської обласної військової адміністрації, Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України, Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Українське державне підприємство по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів «Укрінтеравтосервіс», про визнання протиправними та скасування наказів командирів військових частин, витребування майна з чужого незаконного володіння, -
ВСТАНОВИВ:
До Вишгородського районного суду Київської області надійшла вищезазначена позовна заява.
Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шульга Вікторія Сергіївна, звернувся до суду із позовом до Закарпатської обласної військової адміністрації, Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України, Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Українське державне підприємство по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів «Укрінтеравтосервіс», в якому зазначено, що ОСОБА_4 (ОСОБА_4), громадянин Литовської Республіки (далі - Позивач) є власником вантажних автомобілів: SCANIA S440А4Х2ЕВ, 2021 р.в., VІN № НОМЕР_3 ; DAF XF480FT, 2019 р.в., VІN № НОМЕР_4 .
Дані автомобілі були передані ОСОБА_4 на підставі протоколу позачергових загальних зборів учасників товариства №3/2022 від 31.03.2022) у зв`язку з його виходом зі складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Пріоріті-Транс» (республіка білорусь), що підтверджено Актом прийому-передачі №04-22 від 05.04.2022 року.
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 26.09.2022 №333 примусово відчужено вантажний автомобіль SCANIA з реєстраційним номером НОМЕР_5 , номер кузова (шасі) НОМЕР_3 .
Зазначений наказ командира військової частини погоджено пунктом 2 Рішення ради оборони області від 27.10.2022 № 50 «Про невідкладні заходи для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави».
Розпорядженням голови обласної державної адміністрації - начальником обласної військової адміністрації від 27.10.2022 №707 введено в дію зазначене рішення ради оборони області.
Наказом командира Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України від 28.03.2023 №276 примусово відчужено вантажний автомобіль DAF з реєстраційним номером ФС 7730-5, номер кузова (шасі) НОМЕР_4 .
Підпунктом 4.1. пункту 4 Рішення ради оборони області від 06.04.2023 №11 «Про невідкладні заходи для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави» погоджено наказ командира військової частини.
Розпорядженням голови обласної державної адміністрації - начальником обласної військової адміністрації від 06.04.2023 №345 введено в дію зазначене рішення ради оборони області від 06.04.2023 №11.
Вважає, що вказані автомобілі було протиправно вилучено у громадянина Литовської республіки ОСОБА_5 , оскільки у вказаних Наказах і Рішеннях вказано, що автомобілі вилучені як майно, що належить резидентами республіки білорусь в рамках кримінального провадження за ознаками порушення, передбаченого ч.1 ст. 111-2 Кримінального кодексу України.
На підставі викладеного позивач просив суд: визнати протиправним і скасувати Наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 26.09.2022 №333, Рішення ради оборони області № 50 від 27.10.2022 «Про невідкладні заходи для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави», яким погоджено даний наказ, та Розпорядження Голови обласної державної адміністрації - начальника обласної військової адміністрації від 27.10.2022 №707, яким введено в дію зазначене рішення ради оборони області, - в частині примусового відчуження вантажного автомобіля SCANIA з реєстраційним номером НОМЕР_5 , номер кузова (шасі) НОМЕР_3 ; визнати протиправним і скасувати Наказ командира військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України від 28.03.2023 №276, Рішення ради оборони області №11 від 06.04.2023 «Про невідкладні заходи для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави», яким погоджено наказ командира військової частини, та Розпорядження голови обласної державної адміністрації - начальника обласної військової адміністрації від 06.04.2023 №345, яким введено в дію зазначене рішення ради оборони області від 06.04.2023 №11, - в частині примусового відчуження вантажного автомобіля DAF з реєстраційним номером ФС 7730-5, номер кузова (шасі) НОМЕР_4 ; витребувати з чужого незаконного володіння Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України автомобіль SCANIA S440А4Х2ЕВ, 2021 р.в., VІN № НОМЕР_3 , та у разі неможливості виконання рішення в натурі - відшкодувати Позивачу вартість автомобіля у сумі 7 883 780 грн. за рахунок коштів Закарпатської обласної військової адміністрації; витребувати з чужого незаконного володіння Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України автомобіль DAF XF480FT, 2019 р.в., VІN № НОМЕР_4 , та у разі неможливості виконання рішення в натурі - відшкодувати Позивачу вартість автомобіля у сумі 2 776 145 грн. 50 коп. за рахунок коштів Закарпатської обласної військової адміністрації.
Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 19 листопада 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення про задоволення позову.
Вимоги обґрунтовані тим, що право власності ОСОБА_1 , на спірні транспортні засоби зареєстровано в реєстрі відповідно до законодавства Литовської Республіки, а отже, є чинним та дійсним.
Окрім того, суд 1-ї інстанції неправильно та упереджено оцінив Акт приймання передачі, фактично поставивши під сумнів його дійсність без будь-яких правових підстав. Також звертає увагу апеляційного суду, що зазначений акт був поданий позивачем для державної реєстрації транспортних засобів у Литовській Республіці та став підставою для внесення відповідних відомостей до офіційного державного реєстру власників транспортних засобів.
Тимчасовий характер реєстрації жодним чином не впливає на наявність або відсутність права власності. Тимчасове свідоцтво про реєстрацію підтверджує факт внесення відомостей до державного реєстру Литовської Республіки та факт визнання відповідним органом Литви - ОСОБА_4, як власника транспортного засобу. Тимчасовість документа стосується лише строку дії реєстраційного посвідчення, але не обмежує і не ставить під сумнів право власності, яке виникло раніше - на підставі правочину.
Аналіз Акту про примусове відчуження майна, складеного Військовою частиною НОМЕР_2 НГУ, свідчить, що єдиною зазначеною підставою для примусового відчуження вантажного автомобіля, є нібито його належність резиденту республіки білорусь.
Аналогічний підхід простежується і в Акті про примусове відчуження майна, складеному Військовою частиною НОМЕР_1 , де підставою для відчуження зазначено припущення про належність транспортних засобів резидентам російської федерації та республіки білорусь.
При цьому жоден із актів не містить жодної інформації про право власності на відповідні транспортні засоби. Відповідач 2 та Відповідач 3 дійшли помилкового висновку про належність транспортних засобів резидентам російської федерації та республіці білорусь виключно на підставі номерних знаків, без дослідження документів про право власності, без звернення до іноземних реєстрів та без витребування доказів у Позивача. Суд залишив ці обставини поза увагою.
Примусове відчуження спірних транспортних засобів у громадянина Литовської Республіки - є протиправним, оскільки порушує гарантії права власності, закріплені у ст. 41 Конституції України та Протоколу до Конвенції Ради Європи про захист прав людини та основоположних свобод від 20 березня 1952 року.
У відзиві на апеляційну скаргу представник Міністерства оборони України - ОСОБА_12 зазначає, що керуючись саме вищенаведеними нормами Закону, а також на підставі Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ (зі змінами та доповненнями), Законів України "Про правовий режим воєнного стану", "Про оборону України", "Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану", командиром військової частини НОМЕР_1 та командиром військової частини НОМЕР_2 задля забезпечення потреб держави в умовах правового режиму воєнного стану прийнято рішення про примусове відчуження указаних транспортних засобів.
Як вбачається з доданого до позовної заяви копії Акту про примусове відчуження № 8/11 від 04.11.2022, на виконання вимог частини першої статті 4 Закону таке рішення командира військової частини НОМЕР_1 погоджено з Закарпатською обласною військовою адміністрацією (рішення ради оборони області від 27.10.2022).
Міноборони вже зазначало у суді першої інстанції про те, що його заявлено позивачем у позовній заяві в якості Відповідача. Разом з цим, жодних матеріально-правових вимог до Міноборони з боку позивача не заявлено.
На думку Міноборони, апелянтом не доведено незаконність висновків суду першої інстанції в частині примусового відчуження транспортного засобу SCANIA з боку військової частини НОМЕР_1 .
У відзиві на апеляційну скаргу представник Військової частина НОМЕР_2 Національної гвардії України - Нуянзов Д.С. зазначає, що оцінивши акт № 04-22 суд першої інстанції вірно зазначає, що зазначений акт не містить відомостей про передачу права власності на транспортні засоби від Товариства з обмеженою відповідальністю «Пріоріті-Транс» до позивача.
Твердження позивача про відсутність повноважень військових адміністрацій ухвалювати рішення (видавати наказ, розпорядження) про примусове відчуження/вилучення мана в умовах правового режиму воєнного стану, є недоцільними оскільки рішення про відчуження транспортного засобу DAF з реєстраційним номером НОМЕР_6 , номер кузова (шасі) НОМЕР_4 було прийнято військовим командуванням військової частини НОМЕР_2 НГ України, що відповідає положенням Закону № 4765-VI.
У відзиві на апеляційну скаргу представник Військової частини НОМЕР_1 - Лисенко М.М. зазначає, що Акт приймання-передачі №04-22 від 05.04.2022 не є легалізованими встановленим порядком і не може слугувати належним доказом.
У матеріалах справи наявні свідоцтва про державну реєстрацію спірних транспортних засобів в республіці білорусь в яких зазначено, що транспортні засоби придбані за договорами лізингу строк виконання яких для спірних автомобілів визначений в 2023 і 2026 роках відповідно. Враховуючи зазначену обставину, ТОВ «Пріоріті-Транс» станом на квітень 2022 року (дату підписання Акту приймання-передачі №04-22 від 05.04.2022) набуло лише права користування спірним майном, а не права власності, а тому в жодному разі не могло б його відчужити на користь позивача.
Додані до позовної заяви документи не містять інформації про орган, який їх видав. Як зазначено в долучених документах, що транспортний засіб тимчасово зареєстрований в Литві (строком на 1 місяць), в той же час станом на дату складання цих документів (14.04.2023) зазначено, що країна яка видала документи на підставі яких проведена тимчасова реєстрація на зазначені транспортні засоби - білорусь.
Надані в якості доказів документи містять застереження, що свідоцтво про тимчасову реєстрацію не призначене для перереєстрації транспортного засобу, в той же час, позивач в зазначених документах зазначений як особа, що може керувати (управляти) транспортним засобом.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_13 апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.
В судовому засіданні представники відповідачів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 проти апеляційної скарги заперечували, просили залишити її без задоволення.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином.
Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що на підставі зазначених норм Закону, Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ (зі змінами та доповненнями), Законів України «Про правовий режим воєнного стану», «Про оборону України», «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану», та дійшов до висновку, що командиром військової частини НОМЕР_1 та командиром військової частини НОМЕР_2 НГ України задля забезпечення потреб держави в умовах правового режиму воєнного стану прийнято рішення про примусове відчуження рухомого майна - зазначених транспортних засобів в межах передбачених законом повноважень. Таким чином, процедура примусового відчуження транспортних засобів - автомобілів SCANIA S440А4Х2ЕВ, 2021 р.в., VІN № НОМЕР_3 та DAF XF480FT, 2019 р.в., VІN № НОМЕР_4 , була здійснена виключно з дотриманням вимог діючого законодавства.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 26.09.2022 №333 примусово відчужено вантажний автомобіль SCANIA з реєстраційним номером НОМЕР_5 , номер кузова (шасі) НОМЕР_3 .
Зазначений наказ командира військової частини погоджено пунктом 2 Рішення ради оборони області від 27.10.2022 № 50 «Про невідкладні заходи для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави».
Розпорядженням голови обласної державної адміністрації - начальником обласної військової адміністрації від 27.10.2022 №707 введено в дію зазначене рішення ради оборони області.
Наказом командира Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України від 28.03.2023 №276 примусово відчужено вантажний автомобіль DAF з реєстраційним номером ФС 7730-5, номер кузова (шасі) НОМЕР_4 .
Підпунктом 4.1. пункту 4 Рішення ради оборони області від 06.04.2023 №11 «Про невідкладні заходи для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави» погоджено наказ командира військової частини.
Розпорядженням голови обласної державної адміністрації - начальником обласної військової адміністрації від 06.04.2023 №345 введено в дію зазначене рішення ради оборони області від 06.04.2023 №11.
Відповідно до ст. 387 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Віндикація - це передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульного володільця), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей.
Віндикаційним позовом захищаються права власності в цілому, оскільки він пред`являється в тих випадках, коли порушені права володіння користування та розпорядження одночасно, однак право власності за власником зберігається, тому що може бути підтвердженим правовстановлюючими документами, або іншими письмовими доказами.
Віндикація - витребування своєї речі неволодіючим власником від володіючого не власника. Позивачем за віндикаційним позовом є неволодіючий власник. Відповідачем за віндикаційним позовом виступає незаконний володілець майна, який може і не знати про неправомірність і незаконність свого володіння та утримання такого майна. Незаконним володільцем визнається така особа, яка здійснює володіння майном без належних правових підстав.
Отже, у цій справі позивач повинен довести, зокрема, що він є безсумнівним власником майна, що витребовується.
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
На підтвердження виникнення права власності у громадянина Республіки Литва ОСОБА_9 права власності на транспортний засіб DAF з реєстраційним номером НОМЕР_7 представником позивача надано копію акту прийому-передачі від 05.04.2022 № 04-22.
Із змісту наданого акту № 04-22 вбачається, що: «Цей акт складено в тому, що представник ТОВ «Пріоріті Транс» директор ОСОБА_10 передав громадянину Литовської Республіки ОСОБА_4, паспорт НОМЕР_8 , виданий 16.07.2021, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 (на підставі протоколу позачергових загальних зборів учасників товариства № 3/2022 від 31.03.2022) у зв`язку з виходом зі складу учасників товариства наступну техніку…». Далі по тексту акту № 04-22 зазначається перелік техніки та застереження про те, що передана представником техніка знаходиться в технічно справному та придатному для експлуатації стані, а також що громадянин ОСОБА_11 не має претензій щодо технічного стану та комплектності техніки.
Оцінивши наданий доказ суд першої інстанції вірно зазначає, що зазначений акт не містить відомостей про передачу права власності на транспортні засоби від Товариства з обмеженою відповідальністю «Пріоріті-Транс» до позивача.
Представник позивача посилається на факт виходу позивача з товариства, копію протоколу або витягу із протоколу позачергових загальних зборів учасників товариства № 3/2022 від 31.03.2022, всупереч приписам ч. 1 ст. 81 ЦПК України, представник позивача не надав.
Крім цього, суд першої інстанції вірно зазначив, свідоцтва про тимчасову реєстрацію транспортних засобів (а.с. 162-164, 165-167, 168-170, 171-173 Т.1) №20767114 від 14.04.2023 року, № 20767083 від 14.04.2023 року, №20767193 від 14.04.2025 року, №20767162 від 14.04.2025 року, видані для підтвердження права на переміщення транспортних засобів в Литовській Республіці протягом місячного терміну і не призначені для перереєстрації транспортних засобів, про що маються відповідні застереження у зазначених свідоцтвах.
Додане до матеріалів справи посвідчення про реєстрацію транспортного засобу DAF XF480FT, 2019 р.в., VІN № НОМЕР_4 , № НОМЕР_9 від 30.05.2019 року (а.с.233, 235, 238-239 Т.2), містить посилання на те, що транспортний засіб DAF придбаний за договором лізингу 475/31019 від 15.05.2019 до 30.05.2023. Однак, жодних доказів про виконання ТОВ «Пріоріті-Транс» зобов`язань за договором фінансового лізингу та набуття права власності на вказаний транспортний засіб представником позивача надано не було.
Враховуючи викладене вище, представником позивача не доведено, що ОСОБА_4 є належним власником транспортних засобів: DAF XF480FT, 2019 р.в., VІN № НОМЕР_4 , у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення вимоги про витребувати з чужого незаконного володіння Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України автомобіль DAF XF480FT, 2019 р.в., VІN № НОМЕР_4 . У разі неможливості виконання рішення в натурі відшкодувати позивачу вартість автомобіля у сумі 2 776 145,50 грн (два мільйони сімсот сімдесят шість тисяч сто сорок п`ять грн 50 коп.) за рахунок коштів Закарпатської обласної військової адміністрації.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до положень статті 346 ЦК України, право власності припиняється у разі, зокрема, реквізиції.
Згідно частин другої та третьої статті 353 ЦК України в умовах воєнного або надзвичайного стану майно може бути примусово відчужене у власника з наступним повним відшкодуванням його вартості. Реквізоване майно переходить у власність держави або знищується.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Строк дії воєнного стану в подальшому неодноразово було продовжено, зокрема і на час відчуження транспортного засобу DAF та SCANIA, Указами Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022,| № 341/2022, від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 № 757/2022, від 06.02.2023 № 58/2023, від 01.05.2023 № 254/2023, від 26.07.2023 № 451/2023. Наразі воєнний стан продовжений указом Президента України від 28.10.2024 № 740/2024.
Механізм передачі, примусового відчуження або вилучення майна у юридичних та фізичних осіб для потреб держави в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану, визначається Законом України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану», тут і далі застосовується у редакції чанній на час видання командиром військової частини НОМЕР_2 НГ України наказу від 28.03.2023 № 278 «Про примусове відчуження майна в умовах правового режиму воєнного стану».
Відповідно до статті Закону № 4765-VI примусове відчуження майна позбавлення власника права власності на індивідуально визначене майно, що перебуває у приватній або комунальній власності та яке переходить у власність держави для використання в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану за умови попереднього або наступного повного відшкодування його вартості.
Згідно частини 1 статті 4 Закон № 4765-VI примусове відчуження або вилучення майна у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану здійснюється за рішенням військового командування, погодженим відповідно з органом військового управління, визначеним Міністерством оборони України, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласною, районною, Київською чи Севастопольською міською державною адміністрацією або виконавчим органом відповідної місцевої ради, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» (у редакції чинній на час видання наказу про відчуження майна) військовим командуванням, якому згідно з цим Законом надається право разом з органами виконавчої влади, військовими адміністраціями, Радою міністрів Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати заходи правового режиму воєнного стану, є: Головнокомандувач Збройних Сил України, Командувач об`єднаних сил Збройних Сил України, командувачі видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, командувачі (начальники) органів військового управління, командири з`єднань, військових частин Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань.
Частиною 2 статті 3 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» передбачено, що військове командування, в межах повноважень, визначених цим Законом та Указом Президента України про введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях, затвердженим Верховною Радою України, видає обов`язкові до виконання накази і директиви з питань забезпечення оборони, громадської безпеки і порядку, здійснення заходів правового режиму воєнного стану.
Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від кримінальних та інших протиправних посягань, охорони громадської безпеки і порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій, що передбачено статтею першою Закону України «Про національну гвардію України».
Командуванням військової частини НОМЕР_2 НГ України, у відповідності до положень вищевказаних нормативно-правових актів, було видано наказ від 28.03.2023 № 276 «Про примусове відчуження майна в умовах правового режиму воєнного стану», згідно якого наказано виконати відчуження, зокрема, вантажного автомобіля DAF з реєстраційним номером НОМЕР_6 , номер кузова (шасі) НОМЕР_4 .
Зазначений наказ від 28.03.2023 № 276 у відповідності до вимог статті 4 Закону № 4765-VI, у подальшому був погоджений рішенням Закарпатської обласної військової адміністрації.
Отже, твердження позивача про відсутність повноважень військових адміністрацій ухвалювати рішення (видавати наказ, розпорядження) про примусове відчуження/вилучення мана в умовах правового режиму воєнного стану, є недоцільними оскільки рішення про відчуження транспортного засобу DAF з реєстраційним номером НОМЕР_6 , номер кузова (шасі) НОМЕР_4 було прийнято військовим командуванням військової частини НОМЕР_2 НГ України, що відповідає положенням Закону № 4765-VI.
З огляду на вище викладене, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, рішення постановлене з дотриманням норм діючого законодавства, судом повно та всебічно з`ясовано обставини справи, надано їм належну правову оцінку, висновки суду про відмову задоволення позовних вимог є обґрунтовані.
Згідно вимог статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність постановленої ухвали.
Керуючись ст. 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.
Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 19 листопада 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст складено 29 червня 2026 року.

Суддя-доповідач

Судді