ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2026 року	м. Одеса	Справа № 915/1149/24	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Лічман Л.В.,
судді Богатир К.В., Павленко Н.А., 
секретар судового засідання Пелешок Т.С.,
за участю представників учасників справи:
від позивача: Бортик Р.О.,
від відповідача: Бартошук В.О. (під час проголошення вступної та резолютивної частин постанови не вийшла на відеозв`язок),
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ,,ЕСТА ЛТД”
на рішення Господарського суду Миколаївської області від 01.12.2025 р., ухвалене суддею Мавродієвою М.В.,
у справі № 915/1149/24
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ,,М МОТОРС”
до Товариства з обмеженою відповідальністю ,,ЕСТА ЛТД”
про стягнення 188004,00 грн,
встановив:
Товариство з обмеженою відповідальністю ,,М МОТОРС” (далі – ТОВ ,,М МОТОРС”) звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ,,ЕСТА ЛТД” (далі – ТОВ ,,ЕСТА ЛТД”) 188004,00 грн.
В обґрунтування позову вказано, що заявлені до стягнення кошти, перераховані за наслідками виставлення відповідачем рахунків № 38 від 07.10.2021 р. та № 14 від 28.07.2023 р., набуто останнім без достатньої правової підстави, в зв`язку з чим підлягають поверненню у порядку, передбаченому ст.1212 ЦК України.
За цією позовною заявою місцевим господарським судом 25.09.2024 р. відкрито провадження у справі № 915/1149/24.
Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 01.12.2025 р. у справі № 915/1149/24 (суддя Мавродієва М.В.): позов задоволено; стягнуто з ТОВ ,,ЕСТА ЛТД” на користь ТОВ ,,М МОТОРС” грошові кошти у сумі 188004,00 грн та 2422,40 грн судового збору.
Рішення мотивоване тим, що:
- під час розгляду справи сторонами підтверджено, що письмовий договір поставки чи купівлі-продажу вони не укладали;
- матеріали не свідчать і про укладання між сторонами договору поставки у спрощений спосіб шляхом обміну документами, оскільки відсутні докази узгодження істотних умов відповідного договору (ціни, обсягів, комплектації, строку та порядку поставки товару тощо), у т.ч. у рахунках № 38 від 07.10.2021 р. та № 14 від 28.07.2023 р., виставлення яких не можна ототожнювати з укладанням договору;
- доводи відповідача щодо передачі товару позивачу, з метою підтвердження яких надано видаткову накладну та довіреність на право отримання ТМЦ, спростовуються висновком призначеної судом почеркознавчої експертизи, згідно з яким підписи від імені керівника позивача на вказаних документах виконані не ним, а іншою особою;
- надані сторонами докази у формі заяв свідків підлягають відхиленню, оскільки особи, які надали свідчення, є співробітниками сторін, а, отже, мають інтерес до їх діяльності.
Не погодившись з ухваленим рішенням, ТОВ ,,ЕСТА ЛТД” подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Миколаївської області від 01.12.2025 р. у справі № 915/1149/24 і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що:
- між сторонами укладено договір поставки у спрощений спосіб шляхом вчинення конклюдентних дій, а саме: 1) відповідачем виставлено позивачу рахунок на оплату товару від 07.10.2021 р. № 38 на суму 100000,00 грн, який оплачено позивачем згідно платіжного доручення від 08.10.2021 р. № 637; 2) ТОВ ,,ЕСТА ЛТД” негайно відображено зазначену господарську операцію у податковому обліку шляхом реєстрації в ЄРПН податкової накладної від 08.10.2021 р. № 57; 3) після часткового відновлення господарської діяльності під час воєнного стану у 2023 р. сторони дійшли згоди щодо збільшення вартості катера моторного до суми 188004,00 грн у зв`язку зі значним знеціненням гривні та здорожчанням закупівельної вартості відповідного товару, тому ТОВ ,,ЕСТА ЛТД” виставлено рахунок на оплату від 28.07.2023 р. № 14 на суму 88004,00 грн, який оплачено ТОВ ,,М МОТОРС” згідно платіжної інструкції від 28.07.2023 р. № 836; 4) обставини щодо узгодження сторонами збільшення вартості катера відображені у бухгалтерському обліку відповідача шляхом реєстрації в ЄРПН розрахунку коригування кількісних і вартісних показників від 28.07.2023 р. № 21 до податкової накладної від 08.10.2021 р. № 57; 5) на довіреності від 26.07.2023 р. № МД00000012, якою надано директору позивача повноваження на отримання від ТОВ ,,ЕСТА ЛТД” цінностей за рахунком від 07.10.2021 р. № 38 – прогулянкового катера моторного INTERFISHER 600, наявна печатка ТОВ ,,М МОТОРС”, справжність якої позивачем не заперечується та з метою протиправності використання або втрати якої позивач до правоохоронних органів не звертався;
- оскаржуване рішення не містить жодної згадки про аргументацію відповідача та її правової оцінки в частині наявності відбитку печатки позивача на довіреності від 26.07.2023 р. № МД00000012, яка є беззаперечним доказом узгодження сторонами умов щодо поставки товару;
- кошти в сумі 188004,00 грн не мали бути стягнутими з відповідача на підставі ст.1212 ЦК України, оскільки договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них названої норми;
- судом першої інстанції не звернуто увагу на те, що поведінка позивача (твердження про відсутність волі на укладання договору поставки, подальше твердження про недосягнення згоди щодо суттєвих умов договору, але внесення при цьому оплати за товар двічі за виставленими відповідачем рахунками, в яких чітко визначено який товар та у якій кількості оплачується, надання довіреності на отримання оплаченого товару, скріпленої печаткою позивача) носить суперечливий характер та спрямована на створення правової невизначеності щодо відносин між сторонами.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.02.2026 р.: відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ ,,ЕСТА ЛТД” на рішення Господарського суду Миколаївської області від 01.12.2025 р. у справі № 915/1149/24; встановлено ТОВ ,,М МОТОРС” строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 27.02.2026 р.
У строк, встановлений судом, від ТОВ ,,М МОТОРС” надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення – без змін.
ТОВ ,,М МОТОРС” наголошує на тому, що апелянт не заперечує факт відсутності укладеного між сторонами письмового договору поставки, а його посилання на укладання договору у спрощений спосіб шляхом вчинення конклюдентних дій, які підтверджуються оплатою позивачем рахунків від 07.10.2021 р. № 38 на суму 100000,00 грн та від 28.07.2023 р. № 14 на суму 88004,00 грн, податковою накладною від 08.10.2021 р. № 57, а також довіреністю позивача на отримання товару від 26.07.2023 р. № MД00000012, є помилковими, оскільки відсутні докази узгодження сторонами істотних умов договору поставки (строків та порядку поставки, кількості та ціни одиниці товару тощо).
При розгляді справи підлягає врахуванню висновок щодо застосування норм права, зроблений в постанові Верховного Суду від 12.07.2023 р. у справі № 904/393/22, відповідно до якого виставлення відповідачем рахунку на оплату та навіть його оплата не можуть ототожнюватися з укладанням договору, якщо виставлений рахунок не містить відомостей про підставу його складання, строк, протягом якого він має бути оплачений чи строк поставки товару, погодження сторонами вартості товару, умов і місця поставки.
Позивач вказує, що, враховуючи положення Закону України ,,Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”, документом, який підтверджує виконання відповідачем зобов`язання з поставки товару позивачеві, є видаткова накладна, яка не підписувалась з боку позивача його представником, що доводить висновок експерта.
Окремо ТОВ ,,М МОТОРС” наголошує на тому, що зауваження відповідача щодо відсутності оцінки судом першої інстанції наявності відбитку печатки позивача на довіреності № MД00000012 від 26.07.2023 р. не заслуговують на увагу, оскільки існування або відсутність відбитка печатки суб`єкта господарювання на документі не створює юридичних наслідків.
Скаржник подав відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якій повторно наголошує на обставинах, викладених в апеляційній скарзі.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.03.2026 р.: призначено справу № 915/1149/24 за апеляційною скаргою ТОВ ,,ЕСТА ЛТД” на рішення Господарського суду Миколаївської області від 01.12.2025 р. до розгляду; розгляд апеляційної скарги постановлено здійснювати в порядку письмового провадження, тобто без повідомлення учасників справи.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.04.2026 р. постановлено: подальший розгляд справи № 915/1149/24 за апеляційною скаргою ТОВ ,,ЕСТА ЛТД” на рішення Господарського суду Миколаївської області від 01.12.2025 р. здійснювати з повідомленням учасників справи та повідомити учасників справи про те, що засідання відбудеться 22.04.2026 р.; розгляд справи здійснити в розумні строки.
Протокольною ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.04.2026 р.: за клопотанням ТОВ ,,ЕСТА ЛТД” відкладено розгляд справи на 12.05.2026 р., оскільки повідомлені ним причини неявки представника визнані судом поважними; забезпечено представнику ТОВ ,,М МОТОРС” участь у наступному судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.05.2026 р. забезпечено представнику ТОВ ,,ЕСТА ЛТД” участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Протокольною ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.05.2026 р.: оголошено перерву у судовому засіданні до 27.05.2026 р. для надання додаткової оцінки обставинам справи; забезпечено представникам сторін участь у наступному судовому засіданні в режимі відеоконференції.
У судовому засіданні 27.05.2026 р. за участю представника позивача за правилами ст.ст.233,240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини постанови. При цьому слід зазначити, що відеозв`язок з представником відповідача перервався з причин, не залежних від суду, з огляду на що та приписи ч.5 ст.197 ГПК України, які покладають ризик технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду та переривання зв`язку на представника учасника справи, який подав відповідну заяву, розгляд справи завершено без участі представника відповідача.
Обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти них, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування Господарським судом Миколаївської області норм матеріального та процесуального права, Південно-західний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами:
- вони планували укласти в письмовій формі договір на поставку трьох прогулянкових катерів INTERFISHER 600, у зв`язку з чим ТОВ ,,ЕСТА ЛТД” як продавець надіслало ТОВ ,,М МОТОРС” як покупцю проєкт договору від 07.10.2021 р. № 40-2021 та специфікацію до нього, в яких зазначено ціну товару (405000,00 грн з ПДВ), його комплектацію, умови та строк поставки, порядок оплати тощо;
- вказаний договір підписано не було;
- сторони визнають те, що договір поставки у формі єдиного документа ними не укладався;
- ТОВ ,,ЕСТА ЛТД” виставлено рахунок № 38 від 07.10.2021 р. на оплату 100000,00 грн з ПДВ за товар: ,,Човен моторний INTERFISHER 600” у кількості однієї штуки, який оплачено ТОВ ,,М МОТОРС” згідно платіжного доручення № 637 від 08.10.2021 р. на суму 100000,00 грн з призначенням платежу: ,,Оплата за прогулянковий катер зг рах№38 від 07.10.21р, у т.ч. ПДВ 20% = 16666,67 грн”;
- ТОВ ,,ЕСТА ЛТД” виставлено інший рахунок № 14 від 28.07.2023 р. на оплату 88004,00 грн з ПДВ за товар: ,,Прогулянковий катер моторний INTERFISHER 600” у кількості 0,468 штуки, який оплачено ТОВ ,,М МОТОРС” згідно платіжної інструкції № 836 від 28.07.2023 р. на суму 88004,00 грн з призначенням платежу: ,,Оплата за човен моторний зг рах№14 від 28.07.23р, у т.ч. ПДВ 20% = 14667,33 грн”;
- ТОВ ,,ЕСТА ЛТД” відображено зазначені господарські операції у податковому обліку шляхом реєстрації в ЄРПН податкової накладної від 08.10.2021 р. № 57 та розрахунку коригування до неї;
- ТОВ ,,ЕСТА ЛТД” виставлено ще один рахунок № 16 від 07.08.2023 р. на оплату 488673,60 грн з ПДВ за товар: ,,Прогулянковий катер моторний INTERFISHER 600” у кількості 2 штук, який не оплачено ТОВ ,,М МОТОРС”.
03.05.2024 р. ТОВ ,,М МОТОРС” оформило вимогу № 70, в якій, повідомивши про те, що договір поставки між сторонами в письмовій формі не укладався у зв`язку з відсутністю домовленості щодо суттєвих його умов, просило ТОВ ,,ЕСТА ЛТД” повернути сплачені кошти за правилами ст.1212 ЦК України як набуті без достатньої правової підстави.
Листом від 14.05.2024 р. № 71 ТОВ ,,ЕСТА ЛТД” відмовилось повернути кошти в сумі 188004,00 грн, пославшись на те, що 28.07.2023 р. за видатковою накладною № 25 відвантажено прогулянковий катер моторний INTERFISHER 600 у кількості 1 штуки, та на те, що товар отримано директором ТОВ ,,М МОТОРС” за довіреністю № MД00000012 від 26.07.2023 р.
ТОВ ,,М МОТОРС” оформило запит від 16.07.2024 р. № 94 про надання доказів підтвердження постачання товару, не отримавши відповідь на який звернулось до господарського суду з позовом у рамках провадження у даній справі. Під час розгляду останньої судом першої інстанції призначено почеркознавчу експертизу, за результатами якої надано висновок експерта від 06.05.2025 р № СЕ-19/115-25/3137-ПЧ про те, що підписи від імені керівника ТОВ ,,М МОТОРС” на видатковій накладній від 28.07.2023 р. № 25 та довіреності від 26.07.2023 р. № MД00000012 виконані не ним, а іншою особою.
За таких фактичних обставин місцевий господарський суд, вказавши на те, що договір поставки чи купівлі-продажу шляхом підписання його тексту або у спрощений спосіб шляхом обміну документами не укладався, а істотні умови відповідного договору сторонами не узгоджувались, оскаржуваним рішенням позов задовольнив, з чим апеляційний господарський суд не погоджується, виходячи з наступного.
Згідно з ч.ч.1 та 2 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Аналіз норми ст.1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.
Аналогічний висновок зроблено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 р. у справі № 910/1238/17.
Відсутність правової підстави – це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Для виникнення зобов`язання, передбаченого ст.1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якої це відбулося.
Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ст.11 ЦК України.
Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Отже, набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним. У разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, правила ст.1212 ЦК України можуть бути застосовані тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.
Згідно з ч.1 ст.202, ст.205 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.
У ч.ч.1 та 2 ст.207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом… Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У ст.638 ЦК України закріплено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно із приписами ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Відповідно до ч.1 ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Як вже зазначено вище, сторонами визнається та обставина, що договір поставки у формі єдиного письмового документу між ними не укладався.
При цьому в контексті можливості застосування до спірних правовідносин норми ст.1212 ЦК України позивач у даній справі намагається довести те, що сторонами не було укладено договір і у спрощений спосіб шляхом вчинення конклюдентних дій, направлених на поставку товару, натомість відповідач наполягає на зворотному.
Відповідно до ч.ч.1 та 3 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Під обов`язком доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування – спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.
Так, відповідно до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять у предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно з приписами ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Виходячи з наведеного, потрібно зазначити, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.
Покладений на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність передбачає, що висновки суду можуть будуватися на умовиводах про те, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були. При цьому кожна зі сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. Сторона судового спору, яка не погоджується з доводами опонента, має їх спростовувати шляхом подання відповідних доказів, наведення аргументів, надання пояснень тощо. 
Аналогічні висновки щодо застосування норм процесуального права, які враховуються за правилами ч.4 ст.236 ГПК України, зроблено в постанові Великої Палати Верховного суду від 21.06.2023 р. по справі № 916/3027/21.
З матеріалів справи вбачається, що ТОВ ,,ЕСТА ЛТД” виставлено ТОВ ,,М МОТОРС” два рахунки на оплату № 38 від 07.10.2021 р. на суму 100000,00 грн з ПДВ та № 14 від 28.07.2023 р. на суму 88004,00 грн з метою оплати човна моторного INTERFISHER 600 у кількості однієї штуки. Обидва рахунки ТОВ ,,М МОТОРС” оплачено, про що свідчать платіжне доручення № 637 від 08.10.2021 р. та платіжна інструкція № 836 від 28.07.2023 р. відповідно.
Крім того, з метою доведення існування у позивача волевиявлення на отримання товару (човна моторного INTERFISHER 600 у кількості 1 штуки) відповідачем надано, зокрема, довіреність на право отримання товарно-матеріальних цінностей від 26.07.2023 р. № МД00000012, на який проставлено підпис від імені керівника та бухгалтера ТОВ ,,М МОТОРС”, а також печатку останнього. Названу довіреність, за посиланнями ТОВ ,,ЕСТА ЛТД”, пред`явлено його працівникам під час передачі товару, яка відбулась 28.07.2023 р. та підтверджується видатковою накладною № 25, підписаною керівником ТОВ ,,М МОТОРС”.
У ході розгляду справи місцевим господарським судом позивач заперечив підписання керівником зазначених довіреності та видаткової накладної. За наслідками проведення судової почеркознавчої експертизи встановлено, що підписи від імені керівника ТОВ ,,М МОТОРС” на видатковій накладній від 28.07.2023 р. № 25 та довіреності від 26.07.2023 р. № MД00000012 виконані не ним, а іншою особою.
Між тим, ні в суді першої інстанції, ні під час апеляційного перегляду оскаржуваного рішення ТОВ ,,М МОТОРС” не заперечило підписання довіреності на право отримання ТМЦ його бухгалтером, а також проставлення на ній печатки, належній позивачу.
Відповідаючи на питання в суді апеляційної інстанції, представник ТОВ ,,М МОТОРС” повідомив, що обставини, за яких на довіреності проставлено підпис бухгалтера та печатку товариства, ним не з`ясовувались, в т.ч. не знає, чи проводилась на підприємстві службова перевірка. При цьому представник позивача наголосив, що кримінальне провадження за фактом використання печатки невідомими особами, її втрати або крадіжки не ініціювалось. Натомість з матеріалів справи вбачається, що посадові особи ТОВ ,,ЕСТА ЛТД” звертались до правоохоронних органів для розслідування обставин та притягнення до відповідальності винних у заволодінні 28.07.2023 р. катером, отримання якого позивачем не визнається.
Зважаючи на наведене, те, що ТОВ ,,М МОТОРС” двічі (проміжок часу між платежами склав майже два роки) оплачувало виставлені йому рахунки, те, що підписання бухгалтером та скріплення печаткою довіреності на право отримання ТМЦ позивач у будь-який спосіб не спростовує, те, що, не визнаючи факт виникнення правовідносин з відповідачем, позивач ніяк не пояснює те, чи використано ним податковий кредит з ПДВ, право на який виникло в зв`язку зі складанням податкової накладної від 08.10.2021 р. № 57 та розрахунку коригування до неї, апеляційний господарський суд вважає доведеним виникнення між сторонами договірних відносин, пов`язаних з поставкою за усною домовленістю товару, адже докази (оплата покупцем товару та волевиявлення готовності його одержати шляхом оформлення довіреності), надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Одночасно колегія суддів зазначає, що з рахунків № 38 від 07.10.2021 р., № 14 від 28.07.2023 р. та довіреності від 26.07.2023 р. № MД00000012 можна встановити, як предмет договору, так і ціну товару, за якою його реалізовано, а саме продаж одного катера моторного INTERFISHER 600 вартістю 188042,74 грн (в оплаченому позивачем рахунку № 14 від 28.07.2023 р. вказано, що 88004,00 грн складають 0,468 ціни катера, тому 0,532 – складає 100038,74 грн).
Відносно комплектації катера моторного INTERFISHER 600, поставку якого узгодили сторони, слід зауважити наявність в додатках до позову специфікації до проєкту договору від 07.10.2021 р. № 40-2021, в якій відповідач повідомив про готовність поставити катер з певними технічними характеристиками. Докази того, що в подальшому сторони, виконуючи домовленості, мали на увазі поставку товару з іншими характеристиками, в матеріалах справи відсутні.
З приводу посилань позивача, з якими погодився суд першої інстанції, на непогодження сторонами такої істотної умови договору як строк поставки товару, колегія суддів зауважує, що відсутність строку виконання обов`язку поставити товар не позбавляє покупця права за правилами ч.2 ст.530 ЦК України вимагати його передачу у будь-який час шляхом оформлення вимоги, яку продавець повинен виконати у семиденний строк від дня її пред`явлення.
Доводи сторін щодо передачі товару, яка, за твердженнями відповідача, відбулась 28.07.2023 р., що позивач не визнає, ніяк не впливають на висновок суду апеляційної інстанції про виникнення договірних зобов`язань, яке унеможливлює застосування до спірних правовідносин приписів ст.1212 ЦК України. Той факт, що в матеріалах справи немає первинного бухгалтерського документу, який підписано керівником ТОВ ,,М МОТОРС” з метою підтвердження отримання товару, не означає відсутність між сторонами усного договору на поставку катеру, адже його укладання доводиться сукупністю інших доказів, досліджених вище по тексту цієї постанови. 
Враховуючи викладене, обставини, зазначені в апеляційній скарзі, в частині неіснування передумов вважати, що скаржник набув кошти поза підставою, передбаченою ст.11 ЦК України, знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи, з огляду на що у задоволенні позову слід відмовити, а оскаржуване рішення – скасувати як ухвалене з порушенням норм українського законодавства.
Відносно аргументу ТОВ ,,М МОТОРС” про те, що наявність або відсутність відбитка печатки суб`єкта господарювання на документі не створює юридичних наслідків, колегія суддів повідомляє, що він наведений без урахуванням предмету спору у даній справі, для всебічного та об`єктивного розгляду якої потрібно було встановити вчинення контрагентами дій, направлених на його виконання, і довіреність № MД00000012 від 26.07.2023 р. таке виконання з боку позивача підтверджує, з огляду на що створює юридичні наслідки як доказ існування між сторонами договірних відносин.
Насамкінець апеляційний господарський суд відхиляє твердження ТОВ ,,М МОТОРС” про те, що при розгляді даної справи підлягає врахуванню висновок щодо застосування норм права, зроблений в постанові Верховного Суду від 12.07.2023 р. у справі № 904/393/22, адже фактичні обставини, які формують зміст правовідносин і зумовили ухвалення відповідного рішення судом касаційної інстанції, були іншими, ніж у цій справі, про що, зокрема, свідчить п.59 постанови від 12.07.2023 р. у справі № 904/393/22, де йдеться про відсутність документального підтвердження замовлення позивачем у відповідача товару, зазначеного у рахунку-фактурі, та непогодження сторонами вартості товару, натомість з матеріалів даної справи прямо вбачається найменування товару, який оплачується, його ціна та кількість, а також інші обставини, достатні для визнання договору поставки між сторонами укладеним.
За правилами п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, – на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч.14 ст.129 ГПК України, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Виходячи з наведеного, на підставі ч.14 ст.129 ГПК України суд апеляційної інстанції, ухвалюючи нове рішення, змінює розподіл судових витрат, у зв`язку з чим покладає на позивача його витрати по сплаті судового збору за подачу позовної заяви та витрати відповідача по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст.129,232,233,236,269,270,275,277,281,282,284 ГПК України, постановив:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ,,ЕСТА ЛТД” задовольнити.
Рішення Господарського суду Миколаївської області від 01.12.2025 р. у справі № 915/1149/24 скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ,,М МОТОРС” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ,,ЕСТА ЛТД” 3633,60 грн судового збору, сплаченого за подачу апеляційної скарги.
Доручити Господарському суду Миколаївської області видати відповідний наказ із зазначенням необхідних реквізитів.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст.ст.286-291 ГПК України.
Повну постанову складено та підписано 29 травня 2026 р.

Головуючий суддя Лічман Л.В.

Судді: Богатир К.В.

Павленко Н.А.