Київський районний суд м. Полтави 

Справа № 552/1493/26 
Провадження №2/552/1790/26
РІШЕННЯ
і м е н е м  у к р а ї н и

29.05.2026 Київський районний суд м. Полтави в складі:
головуючого - судді Самсонової О.А.
секретар судового засідання – Хрипунова Т.В.,
учасники справи та їх представники:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»,
представник позивача – Гончарук Данило Русланович,
відповідач – ОСОБА_1 ,
представник відповідача – Підодвірний Тарас Іванович,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд –
в с т а н о в и в:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Зазначив, що 15.04.2025 року ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 8959402, за яким відповідач одержав грошові кошти в кредит з умовами повернення, сплати процентів за користування кредитом.
В подальшому 24.12.2025 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 24122025/3, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 8959402 від 15.04.2025 року. 
Взяті на себе зобов`язання відповідач належним чином не виконав, у зв`язку з чим 24.12.2025 року позивач набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 65400,00 грн, з яких: 30000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 20400,00 грн - сума заборгованості за відсотками, 15000,00 грн - сума заборгованості за пенею, штрафами.
Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за вказаним договором в сумі 65400,00 грн.
Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 03 березня 2026 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін.
Відповідач ОСОБА_1 подав відзив на позов, у якому проти позовних вимог заперечив в повному обсязі (а.с.110-121).
Зазначив, що позивачем не надано доказів, які б підвереджували, що саме відповідач був зареєстрований в інформаційно-телекомунікаційній системі, не підтверджено отримання саме відповідачем логіну та паролю в системі, що відповідачем було подано заявку на отримання кредиту, а також що відповідач був ознайомлений з усіма істотними умовами договору, та не надано доказів щодо зарахування коштів на платіжну картку, яка належить саме відповідачу.
З урахуванням того, що розрахунки суми боргу, які містяться у позові не є зведеними документами, які не були погоджені з відповідачем і не підтверджені первинними обліковими бухгалтерськими документами, вважає, що позивач не довів наявність у нього заборгованості за вказаним договором кредиту у розмірі, зазначеному у розрахунках.
Вказував, що у долученому позивачем договорі факторингу жодним чином не зазначається про відступлення права вимоги за договором № 8959402 від 15.04.2025 року, як і не згадуються ПІБ особи відповідача, а наданий витяг із реєстру боржників до договору факторингу створено позивачем самостійно, як зацікавленою особою, а отже, на думку відповідача, такий витяг не може бути належним та допустимим доказом відступлення права вимоги до ТОВ “ЄАПБ”.
Також посилався на норми ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки є діючим військовслужбовцем.
Посилаючись на ці та інші обставини, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в повному обсязі.
Не погодившись з доводами відповідача, викладеними у відзиві, позивач подав відповідь на відзив, у якому просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с.122-139).
Ухвалою суду від 29 травня 2026 року клопотання позивача про витребування доказів залишено без задоволення.
Інші заяви по суті справи та клопотання сторони суду не надавали.
Представник позивача в тексті відповіді на відзив просив судове засідання проводити без його участі.
Відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, мають зареєстрований Електронний кабінет у підсистемі Електронний суд ЄСІТС, з клопотаннями чи заявами до суду не зверталися.
Враховуючи відсутність підстав, передбачених ст. 223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з`явились.
Судове засідання у справі, в яке не з`явились сторони, було призначено на 27.05.2026 року.
Відповідно до частин 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.
Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
В судове засідання 27.05.2026 року сторони не з`явились. Повний текст рішення судом складено 29.05.2026 року. Тому датою ухвалення рішення судом зазначено 29.05.2026 року.
Дослідивши докази у справі, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що 15.04.2025 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладений договір про надання споживчого кредиту № 8959402. 
Згідно з умовами договору товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
Пунктом 1.3. даного договору передбачено, що сума кредиту становить 30000,00 грн.
Згідно пункту 1.4. кредит надається на строк 360 днів.
На підставі п.1.5.1. договору стандартна процентна ставка становить 1% в день в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4. договору.
Відповідно до п.1.5.2. договору знижена процентна ставка становить 0,52%.
Пунктом 1.8. договору визначено, що загальні витрати на дату укладення договору складають:
1.8.1. за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 108000,00 грн.
1.8.2. за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 103680,00 грн.
Згідно з частиною 1 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Частина 5 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію").
Вказаний договір сторонами укладено в електронній формі, підписаний відповідачем електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора C2753, що прирівнюється до письмової форми правочину.
Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач посилався на не доведення факту укладення зазначеного договору з ОСОБА_1 .
При цьому сам він не надав доказів на підтвердження того, що такий договір ним не укладався.
Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Таким чином судом встановлено факт укладення ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 договору про надання споживчого кредиту № 8959402 від 15.04.2025 року.
Відповідно до довідки про перерахування коштів від 30.12.2025 року № 19024, наданої ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім», ТОВ «Авентус Україна» 15 квітня 2025 року надано кредитні кошти відповідачу на банківську картку НОМЕР_1 , яку було зазначено у кредитному договорі.
Відповідач же доказів не отримання кредитних коштів суду не надав.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто (ст.ст.525-527 ЦК України).
Згідно ч.ч.1, 2ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.
За приписами ст.610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Згідно зі ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідач належним чином свої зобов`язання не виконав.
В подальшому 24 грудня 2025 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 24122025/3, відповідно до умов якого від ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги до боржників, в тому числі за кредитним договором № 8959402 від 15.04.2025 року.
Як передбачено пунктом 1.2. договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.
Акт прийому-передачі реєстру боржників згідно зазначеного договору, за яким позивачу передано право вимоги до відповідача, підписаний його сторонами 24 грудня 2025 року.
Як підтверджується Реєстром боржників № б/н від 24 грудня 2025 року до договору факторингу № 24122025/3 від 24 грудня 2025 року, предметом договору факторингу крім іншого були права вимоги до ОСОБА_1 згідно кредитного договору № 8959402 від 15.04.2025 року на загальну суму 65400,00 грн.
Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Частиною 1 статті 513 ЦК України встановлено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із частиною 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Таким чином, суд встановив, що до позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором № 8959402 від 15.04.2025 року.
Вирішуючи питання про розмір заборгованості судом враховується наступне.
Згідно розрахунку заборгованості, заборгованість відповідача за договором позивач обраховує у розмірі: за основною сумою боргу 30000,00 грн, за відсотками 20400,00 грн, за пенею, штрафами 15000,00 грн, а всього 65400,00 грн.
Відповідач посилається на застосування відносно нього пільги, що передбачена частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ.
Згідно вказаної статті військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
Відповідач призваний на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року №65/2022 з 23.07.2025 року, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_2 2 корпусу Національної гвардії України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 06.03.2026 року № 1766 (а.с.119).
Строк дії кредитного договору становить з 15.04.2025 року по 10.04.2026 року.
З 15.04.2025 року по 22.07.2025 року відповідач не мав статусу військовослужбовця, а тому норми Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не можуть бути розповсюджені на правовідносини за вказаний період.
Як вбачається із розрахунку заборгованості, з 15.04.2025 року по 14.05.2025 року за кредитним договором нараховано відсотки за зниженою процентною ставкою на загальну суму 4680 грн, яку відповідачем сплачено 15.05.2025 року.
З 16.05.2025 року по 22.07.2025 року нарахування відсотків здійснювалося за стандартною процентною ставкою.
Загальна сума відсотків за вказаний період становить 20400,00 грн ((30000 грн ? 1%) ? 68 днів).
Отже, сума заборгованості за відсотками, яка підлягає до стягнення за кредитним договором, складає 20400,00 грн
Зазначений розрахунок заборгованості відповідач не спростував, власного розрахунку заборгованості не надав.
В частині нарахування пені, штрафу у розмірі 15000,00 грн позовні вимоги суперечать приписам пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України, згідно якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Таким чином, судом встановлено, що відповідач в повному обсязі взяті на себе зобов`язання не виконав, з нього на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість за кредитом у розмірі 30000,00 грн та заборгованість за процентами в розмірі 20400,00 грн, а всього 50400,00 грн.
Решта позовних вимог задоволенню не підлягає.
Тому позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.
Згідно із ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційне розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційне розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2662,40 грн. 
Тому у зв`язку з частковим задоволенням позову, який задоволено судом на 77%, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог з відповідача на користь позивача відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню на відшкодування понесених судових витрат 2050,05 грн (2662,40 грн / 100 х 77% = 2050,05 грн)
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 263-265, 266 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 8959402 від 15.04.2025 року 50400,00 грн, на відшкодування судових витрат по сплаті судового збору 2050,05 грн, а всього стягнути 52450,05 грн (п`ятдесят дві тисячі чотириста п`ятдесят гривень п`ять копійок).
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження: Київська область, Броварський район, м. Бровари, вул. Лісова, буд. 2, код ЄДРПОУ 35625014,
відповідач – ОСОБА_1 , проживаючий АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Повний текст рішення складено 29.05.2026 року.

Головуючий        О.А. Самсонова