Справа № 420/27677/24 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Аракелян М.М.
розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративною позовною заявою Приватного підприємства «ГЕЛІОС-ВАН» до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Приватного підприємства «ГЕЛІОС-ВАН» (сформована в системі «Електронний суд» 02.09.2024 року) до Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Держмитслужби, в якій представник позивача просить суд:
визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA500500/2024/000424/1 від 15.08.2024 року.
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями адміністративна справа розподілена на суддю Аракелян М.М.
Ухвалою суду від 09.09.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін згідно ст. 262 КАС України.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 14.08.2024 року імпортером ПП «Геліос - Ван» було подано до Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Держмитслужби митну декларацію No24UA500500028259U7 для оформлення вантажу: Товар № 1 Посуд столовий скляний: склянки для пиття, механічного виготовлення, без ніжки, ограновані або інакше оздоблені: Набори стаканів - 4872 шт. Торгівельна марка "Luminarc". Товар № 2 Посуд столовий скляний: склянки для пиття, механічного виготовлення, без ніжки, неограновані: Набори стаканів - 560 шт. Торгівельна марка "Arcoroc". Товар № 3 Посуд столовий скляний: інші склянки для пиття, із зміцненого скла: Стакани - 3120 шт. Торгівельна марка "Arcoroc". Товар № 4 Посуд столовий із зміцненого скла: Кухлі - 19680 шт. Товар № 5 Посуд столовий скляний, механічного виготовлення: Графіни - 2880 шт. Торгівельна марка "Luminarc". Виробником всіх товарів є "ARC Middle East L.L.C.". Країна виробництва Об`єднані Арабські Емірати. 15.08.2024, на вимогу митного органу, декларант листом № 223 надав додаткові документи, а саме прайс - лист, виписки по рахункам, оборотно-сальдову відомість, договори про організацію перевезення вантажів, а також повідомив відповідача про надання вичерпного переліку документів та наполягав на закінченні митного оформлення. 15.08.2024 відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів, яким митну вартість товару скориговано та складено картку відмови № UA500500/2024/000864 в прийнятті митної декларації № 24UA500500028259U7 від 14.08.2024 в зв`язку з винесенням рішення про коригування митної вартості товару. Позивач вважає прийняті відповідачем рішення безпідставними та такими, що порушують встановлений Митним кодексом України порядок визначення митної вартості товару. Посилається на те, що відповідно до п.2 ч.10 ст.58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару. Однак, відповідно до положень п. 4.1. Контракту № АІМЕ/01-2016 від 24.11.2015 за яким здійснювався продаж товарів, вартість товарів, що поставляються за контрактом, включає вартість пакування, маркування, тари та завантаження. Тобто вказана складова митної вартості включена до ціни товару, а тому не підлягає окремому обрахунку. Також, що стосується умов поставки та географічного пункту переходу відповідальності за товар то ці відомості вказані у поданому до митного оформлення Інвойсі №29050576 від 30.04.2024 року в якому вказано умови поставки FOB Дубай ОАЕ. Також, відповідач зазначає, що в копії митної декларації країни відправлення зазначено коди товарів, які відмінні від тих, що заявлені в поданій до митного оформлення митній декларації. Позивач же вказує на те, що митна декларація країни відправлення є не основним, допоміжним документом який надається виключно за волею декларанта, вимоги до її заповнення, а також визначення відповідних кодів товарів встановлюються країною експорту, при цьому зазначені в ній коди товарів співпадають із зазначеними позивачем у перших шести цифрах, що дозволяє в повній мірі ідентифікувати задекларовані товари. Щодо перевезення вантажу іншим суб`єктом господарювання, в позовній заяві позивач доводить, що відповідно до умов договору № 0905-Т/20 про надання транспортно – експедиторських послуг з перевезення у контейнерах експортно – імпортних та транзитних вантажів від 11.11.2020 року, експедитор організував відповідне перевезення та залучив до нього необхідних осіб, в даному випадку перевізника ФОП ОСОБА_1 який здійснив перевезення вантажу.
24.09.2024 року відповідач надав відзив на позовну заяву, у якому проти задоволення позову заперечував, мотивуючи тим, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості прийняте з передбачених чинним законодавством підстав, правомірно, обґрунтовано та вмотивовано. Відповідач зазначає, що пунктом 2 частини 2 статті 52 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI встановлено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Відповідно до частини першої статті 54 МКУ контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, зазначені обставини виключали можливість перевірки митним органом числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статі 54 МКУ, та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості. Крім того, декларантом не подані усі документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.2-4 ст.53 МКУ, розбіжності не спростовано. Оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці разом з митною декларацією (МД) 24UA500500028259U7 від 14.08.2024 року містились розбіжності, та не містилися всі відомості, що підтверджують числове значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст. 54 МКУ, були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.
Разом із відзивом подане клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Суд не вбачає підстав для його задоволення з огляду положень ч.6 ст.262 КАС України, оскільки характер спірних правовідносин та предмет доказування у цій справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, адже категорія справи є типовою, її обставини не відрізняються суттєвими особливостями
25.09.2024 року від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позивач посилається на аналогічні доводи, які викладені в позовній заяві. Зазначає, що у поданих ПП «Геліос-Ван» документах відсутні будь-які розбіжності, які б впливали на визначення митної вартості товару, та позивачем до Одеської митниці подані всі, визначені Митним кодексом України, документи, які підтверджують митну вартість товару, задекларовану у митній декларації. Позивач доводить, що надав до митного органу вичерпний перелік документів які необхідні для митного оформлення і навіть після витребування додаткових документів надав і їх однак відповідачем не було надано їм належної оцінки.
30.09.2024 року надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких відповідач не погоджується із відповіддю на відзив та вважає, що позов не підлягає задоволенню. Під час митного оформлення було виявлено чотири розбіжності в наданих ПП «ГЕЛІОС-ВАН» документах, про що зазначено в Рішенні про коригування митної вартості товарів № UA500500/2024/000424/1 від 15.08.2024, тому зазначені обставини виключали можливість перевірки митним органом числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статі 54 Митного кодексу України та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 Митного кодексу України додаткові документи та відомості. Наголошує на тому, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачеві. Одеська митниця під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття рішення про коригування митної вартості товару № UA500500/2024/000424/1 від 15.08.2024 діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, а тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову ПП «ГЕЛІОС-ВАН».
Розглянувши у письмовому провадженні матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.
Судом встановлено, що 24.11.2015 року між ПП «Геліос-Ван» (покупець) та ARK International Middle East LLC (Об`єднані Арабські Емірати, продавець) укладено контракт №AIME/01-2016.
Відповідно до п. 1.1 Контракту, продавець зобов`язується продати, а покупець купити та прийняти від продавця товар за номенклатурою, у кількості та за цінами, зазначеними в інвойсі та/або специфікації у вигляді додатка до цього контракту. На кожну поставку оформляється окремий інвойс та/або специфікація, яка є невід`ємною частиною цього контракту.
Згідно п. 3.1 Контракту, відвантаження товару здійснюється на умовах FOB Інкотермс 2020. Умови поставки FOB Дубаї.
Пунктом 4.1 Контракту передбачено, що ціни на товар, що поставляється за цим контрактом, встановлені в доларах США та включають вартість упаковки, маркування, тари та навантаження.
14.08.2024 року декларантом ПП «Геліос-Ван» подано до митного органу електронну митну декларацію № 23UA500500025766U8 щодо товару:
- № 1 Посуд столовий скляний: склянки для пиття, механічного виготовлення, без ніжки, ограновані або інакше оздоблені: Набори стаканів - 4872 шт. Торгівельна марка "Luminarc";
- № 2 Посуд столовий скляний: склянки для пиття, механічного виготовлення, без ніжки, неограновані: Набори стаканів - 560 шт. Торгівельна марка "Arcoroc";
- № 3 Посуд столовий скляний: інші склянки для пиття, із зміцненого скла: Стакани - 3120 шт. Торгівельна марка "Arcoroc";
- № 4 Посуд столовий із зміцненого скла: Кухлі - 19680 шт;
- № 5 Посуд столовий скляний, механічного виготовлення: Графіни - 2880 шт. Торгівельна марка "Luminarc". Виробником всіх товарів є "ARC Middle East L.L.C.". Країна виробництва Об`єднані Арабські Емірати.
Разом з митною декларацією декларантом було подано, зокрема: пакувальний лист від 30.04.2024 року; рахунок-проформа (проформа інвойс) № 20051249 від 19.04.2024 року; рахунок-фактура (інвойс) № 29050576 від 30.04.2024 року; домашній коносамент MEDUDV 376246 від 21.05.2024 року; автотранспортна накладна № б/н від 12.08.2024 року; сертифікат про походження товару MOE-CoO-CSCO-0441014-20240508 від 09.05.2024 року; банківський платіжний документ, що стосується товару № 28 від 24.04.2024 року; банківський платіжний документ, що стосується товару № 30 від 07.05.2024 року; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 042865 від 06.08.2024 року; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 042866 від 06.08.2024 року; документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 5074 від 12.08.2024 року; документ, що підтверджує надання знижок № б/н від 19.04.2024 року; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 15 від 15.11.2022 року, № 4 від 26.12.2017 року, № 5 від 20.10.2018 року, № 6 від 01.12.2018 року, № 7 від 01.09.2019 року, № 9 від 25.01.2020 року; зовнішньоекономічний договір (контракт) AIME/01-2016 від 24.11.2015 року; договір (контракт) про перевезення № 0905-Т/20 від 11.12.2020 року; акт зважування № б/н від 14.08.2024 року; заява про надання дозволу на проведення фізичного огляду товарів № 2317/13/28-05 від 14.08.2024 року; додаткова угода №1 від 31.07.2024 року до договору № 0905-Т/20 від 11.12.2020 року; акт про невідповідність товарів відомостям зазначеним у документах, необхідних для здійснення митного оформлення № б/н від 14.08.2024 року; копія митної декларації країни відправлення № 201-07554361-24 від 01.05.2024 року.
Під час контролю митної вартості митним органом встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності та надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме:
1) відповідно до пп.в) п.2 ч.10 ст.58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;
2) в копії митної декларації країни відправлення зазначені умови поставки – FOB. Проте, не зазначено географічний пункт переходу відповідальності за втрату товарів та витрат на транспортування товарів від продавця до покупця.
3) в копії митної декларації країни відправлення зазначено коди товарів, які відмінні від тих, що заявлені в поданій до митного оформлення митній декларації.
4) в СМR б/н від 12.08.2024 зазначено, що перевізником є ФОП ОСОБА_1 , але рахунки-фактури від 06.08.2024 № 042865, від 06.08.2024 № 40866 на оплату транспортно-експедиційних послуг чомусь видана ТОВ «Глобал Оушен Лінк».
З огляду на викладене, митним органом запропоновано декларанту надати додаткові документи: виписку з бухгалтерської документації, каталоги, прейскуранти (прайс-листи) фірми-виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та /або інформацію біржових організацій щодо вартості товару або сировини; експорту декларацію країни відправлення з перекладом на українську мову.
Повідомленням від 15.08.2024 року №23 позивачем надано митному органу пояснення щодо відсутності розбіжностей у поданих до митного оформлення документах, а також направлено митному орану: прайс-лист виробника товарів № б/н від 01.04.2024 року; виписку по рахунку № б/н від 24.04.2024 року та № б/н від 07.05.2024 року; оборотно-сальдову відомість по рахунку № 632 за період з 01.01.2024 року до 14.08.2024 року; договір про організацію перевезення вантажів № ЕК-1096/24 від 07.06.2024 року; договір про організацію перевезення вантажів № 12/08/1 від 12.08.2024 року; переклад стр. 3 інвойсу № 29050576 від 30.04.2024 року.
15.08.2024 року Одеською митницею прийнято рішення № UA500500/2024/000424/1 про коригування митної вартості товарів, яким скориговано митну вартість товарів та визначено за резервним методом, а саме: товару № 1 скориговано до рівня 2,2102 дол. США/кг ніж заявлено декларантом 1,8462, товару № 2 скориговано до рівня 2,21 дол. США/кг ніж заявлено декларантом 2,1044, товару № 3 скориговано до рівня 2,21 дол. США/кг ніж заявлено декларантом 1,5729, товару № 4 скориговано до рівня 2,0109 дол. США/кг ніж заявлено декларантом 1,3175, товару № 5 скориговано до рівня 2,0100 дол. США/кг ніж заявлено декларантом 1,7980.
Підставою для коригування митної вартості відповідачем зазначено, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.
У зв`язку з прийняттям Одеською митницею вказаного рішення про коригування митної вартості товарів відповідачем також прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2024/000864, яка в межах даної справи не є предметом оскарження.
Не погоджуючись із рішенням про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся до суду з даним позовом, покликаючись на те, що внаслідок його прийняття він вимушений був переплатити 109317,60грн. мита та ПДВ, чим порушено його право на сплату таких платежів відповідно до умов контракту.
Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.
Відповідно до положень ст.19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч.1 ст.51 Митного Кодексу України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщується через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Як встановлено ч. 2 ст. 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
За правилами ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначається ч. 2 ст. 53 МК України.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч. 6 ст. 53 МК України).
Згідно ч. 1 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Згідно ч. 4 ст. 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування; 4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.
Частиною 6 статті 54 МК України визначено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
З наведеного вбачається, що митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.
Проте, такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.
При цьому, в розумінні наведених статей МК України, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи, зазначені у ч. 2 ст. 53 МК України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Тобто, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
В свою чергу, ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
Суд зазначає, що наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
При цьому, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 МК України.
Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях звертав увагу щодо такого застосування судами статей 53, 54 МК України у подібних правовідносинах, зокрема, але не виключно, у постановах від 20 листопада 2018 року у справі № 820/140/18, від 19 лютого 2019 року у справі № 814/1888/16, від 17 січня 2023 року у справах №№ 0440/5532/18, 160/7901/18, від 14 вересня 2023 року у справі № 817/1799/16, від 31 січня 2024 року у справі № 821/189/18, від 15 лютого 2024 року у справах №№ 815/5838/17, 640/29559/20.
Проте, в оскаржуваному рішенні відповідача не вказано, які саме підстави дають обґрунтовану можливість вважати, що позивачем заявлено неповні чи/або недостовірні відомості саме щодо митної вартості заявленого позивачем до декларування товару, зокрема, не вказано, які саме складові митної вартості є непідтвердженими.
З оскаржуваного рішення відповідача про коригування заявленої митної вартості товару не вбачається, в чому саме полягала неможливість визначення митної вартості на підставі поданих документів позивачем за ціною контракту.
Так, витребовуючи у позивача додаткові документи та доходячи висновку про неможливість розмитнення товару позивача за ціною договору, відповідач в оскаржуваному рішенні вказав, що у поданих документах відсутні дані щодо складової митної вартості товару.
Однак, відповідач у рішенні про коригування митної вартості жодним чином не обґрунтовував вказаний висновок.
В рішенні відповідача відсутні посилання, які саме складові заявленої позивачем митної вартості є непідтвердженими, на думку відповідача.
Крім того, митним органом в оскаржуваному рішенні, серед іншого зазначено, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності, а саме: в копії митної декларації країни відправлення зазначені умови поставки FOB. Проте, не зазначено географічний пункт переходу відповідальності за втрату товарів та витрат на транспортування товарів від продавця до покупця.
З даного приводу суд зазначає таке.
Відповідно до правил «Інкотермс 2020» умови поставки FOB (франко-борт) визначають, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з моменту переходу через поручні судна в названому порту відвантаження усі витрати й ризики втрати чи пошкодження товару повинен нести покупець.
При цьому суд звертає увагу на те, що Правила Iнкотермс не визначають обов`язку вказувати географічний пункт переходу обов`язків сторін за поставками на умовах FOB в експортній декларації виробника або в будь-якому іншому документів.
Суд зазначає, що в оскаржуваному рішенні не наведено обґрунтованих доводів щодо наявності взаємозалежності між фактом відсутності зазначення географічного пункту переходу обов`язків в експортній декларації країни виробника та визначенням числових значень митної вартості товару, який ввезено позивачем.
Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 17.04.2019 у справі № 160/8775/18.
Разом з тим, суд зазначає, що з матеріалів справи вбачається, що в наданому до митного оформлення інвойсі № 29050576 від 30.04.2024 року взазначені умови поставки FOB DUBAI, UAE.
За правилами поставки FOB (Free On Board, або Франко борт (назва порту відвантаження) означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. З цього моменту усі витрати і ризики чи втрати ушкодження товару повинен нести покупець. За умовами терміна FOB на продавця покладається обов`язок з митного очищення товару для експорту. Цей термін може застосовуватися тільки під час перевезення товару морським чи внутрішнім водним транспортом.
Тобто, на умовах поставки FOB постачальник несе відповідальність за оплату всіх витрат, пов`язаних з вантажем до тих пір, поки товар не виявиться на судні в порту відправлення.
Отже, зовнішньоекономічним договором та інвойсом передбачено умови поставки та переходу відповідальності за товар, у зв`язку з чим доводи митного органу щодо не зазначення географічного пункту переходу відповідальності за втрату товарів та витрат на транспортування товарів від продавця до покупця, є безпідставними.
Щодо посилань відповідача на те, що в копії митної декларації країни відправлення зазначено коди товарів, які відмінні від тих, що заявлені в поданій до митного оформлення митній декларації.
Суд зазначає, що згідно ч. 2 статті 53 Митного кодексу України митна декларація країни відправлення не є документом, який обов`язково подається для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. Відповідач, суб`єкт владних повноважень, не зазначив яким саме чином вказані обставини вплинули на достовірність визначення декларантом задекларованої митної вартості.
Щодо посилань відповідача на те, що в СМR б/н від 12.08.2024 зазначено, що перевізником є ФОП ОСОБА_1 , але рахунки-фактури від 06.08.2024 № 042865, від 06.08.2024 № 40866 на оплату транспортно-експедиційних послуг чомусь видана ТОВ «Глобал Оушен Лінк», суд зазначає таке.
Відповідно до умов договору №0905-Т/20 про надання транспортно - експедиторських послуг з перевезення у контейнерах експортно - імпортних та транзитних вантажів від 11.11.2020 року укладеного між позивачем та ТОВ «ГРОБАЛ ОУШЕН ЛІНК» предметом договору є зобов`язання експедитора за відповідну плату та за рахунок Клієнта надати транспортно - експедиторські послуги з організації перевезення вантажів у великотоннажних контейнерах морським, автомобільним, залізничним транспортом, а також додаткові послуги необхідні для організації доставки вантажу.
Обов`язками експедитора є організація перевезення контейнерних вантажів Клієнта морським, залізничним, автомобільним транспортом, відповідно до умов договору... (пункт 3.1.1 Договору).
Експедитор від свого імені укладає договори з портами, перевізниками, складами. на перевезення, перевалку, зберігання вантажів та необхідні додаткові роботи та послуги. (пункт 3.1.2 Договору).
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність», транспортно-експедиторська послуга - робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування.
Тобто, відповідно до умов укладеного договору, експедитор організував відповідне перевезення та залучив до нього перевізника ФОП ОСОБА_1 , який здійснив перевезення вантажу, після чого експедитор виставив відповідні рахунки до оплати.
Отже, вищевказані доводи відповідача є безпідставними.
Крім того, вирішуючи дану справу, суд враховує, що відповідачем не обґрунтовано наявність підстав для застосування резервного метода визначення митної вартості у спірному випадку, без попереднього узгодження з декларантом можливості застосування інших методів.
Так, відповідач не навів у рішенні про коригування митної вартості товару інформації щодо товару, з яким здійснюється порівняння, та пояснень щодо самих коригувань.
У спірному рішенні про коригування митної вартості товару митним органом не наведено порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості.
Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У п. 110 рішення Європейського суду з прав людини від 23.07.2002 року у справі “Компанія “Вастберга таксі Актіболаг” та Вулік проти Швеції” визначено, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасовувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами для призначення податкових штрафів (санкцій), має саме податкове управління.
Відповідачем законність оскаржуваного рішення не доведена, а його аргументи суд відхиляє з вищенаведених підстав. 
На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що оскаржуване рішення є необґрунтованим, а відтак позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачем при поданні позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 3028грн., позовна заява подана через систему «Електронний суд» (ч. 3 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір»), за подання однієї вимоги майнового характеру підлягав сплаті судовий збір у сумі 2422,40грн. 
Суд на підставі ч. 1 ст. 139 КАС України дійшов висновку про стягнення з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача суми сплаченого ним судового збору у розмірі 2422,40грн. 

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд,-
ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Приватного підприємства «Геліос-Ван» до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів – задовольнити повністю. 
Визнати противоправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500500/2024/000424/1 від 15.08.2024 року.

Стягнути з Одеської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь Приватного підприємства «Геліос-Ван» витрати зі сплати судового збору у сумі 2422(дві тисячі чотириста двадцять дві)грн. 40коп.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. ст. 293,295 КАС України, до П`ятого апеляційного адміністративного суду.
Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Учасники справи:
Позивач: Приватне підприємство «Геліос-Ван» (код ЄДРПОУ: 37439444; місцезнаходження: вул.Шевченка, 7А, офіс 44, м. Чорноморськ, Одеська область, 68001).
Відповідач: Одеська митниця (код ЄДРПОУ ВП 44005631; місцезнаходження: вул. Лип Івана та Юрія, 21А, м.Одеса, 65078).

Суддя М.М. Аракелян