П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 травня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/3750/26	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Димерлія О.О.,
суддів Шляхтицького О.І., Вербицької Н.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.04.2026 року у справі №420/3750/26 за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови ВП №79363200 від 03.02.2026 року про накладення штрафу у розмірі 10200 грн.
У С Т А Н О В И В:
12 лютого 2026 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі – позивач, Головне управління, пенсійний орган) звернулось до Одеського окружного адміністративного суду із позовною заявою, у якій просило:
- визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції ВП №79363200 від 03.02.2026 року про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області штрафу у розмірі 10200 грн.
Вимоги адміністративного позову мотивовано тим, що незважаючи на виконання пенсійним органом судового рішення в межах повноважень та не враховуючи пояснення, викладені у листі від 27.10.2025 року №1500-0403-5/178444, відповідачем безпідставно винесено постанову про накладення на ГУ ПФУ в Одеській області штрафу у розмірі 10200 грн. за невиконання вимог судового рішення без поважних причин.
За наслідками розгляду зазначеної справи Одеським окружним адміністративним судом 06 квітня 2026 року прийнято судове рішення, яким позовні вимоги Головного управління ПФУ в Одеській області задоволено у повному обсязі.
Визнано протиправною та скасовано постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції ВП №79363200 від 03.02.2026 року про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області штрафу у розмірі 10200 грн.
Вирішуючи спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що старшим державним виконавцем не враховано та не надано відповідної оцінки наведеним ГУ ПФУ в Одеській області обставинам, викладених у листі від 27.10.2025 року №1500-0403-5/178444, та прийнято постанову про накладення на пенсійний орган штрафу за невиконання судового рішення без поважних причин.
За таких обставин, окружний адміністративний суд дійшов висновку, що відповідач, приймаючи оскаржувану постанову про накладення штрафу, діяв не на підставі та не у спосіб, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII, та без дотримання вимог ч. 2 ст. 2 КАС України.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 (далі – скаржниця) подано апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить апеляційний суд скасувати оскаржуване рішення суду та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що у разі невиконання без поважних причин у установлений виконавцем строк рішення суду, виконавець виносить постанову про накладення штрафу. Тобто, умовою для накладення штрафу є невиконання судового рішення без поважних причин. При цьому, обов`язок доведення поважності причини невиконання рішення суду покладається на боржника, який повинен надати належні та переконливі докази наявності поважної причини. 
Разом з цим, у даному випадку пенсійним органом не надано ані державному виконавцю, ані суду, жодних доказів поважності причин невиконання судового рішення. За наведених обставин, на думку скаржниці, при прийнятті оскарженої постанови державний виконавець не допустив порушення вимог законодавства, навпаки, діяв в межах своїх повноважень і вживав всіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів для належного виконання судового рішення, яке набрало законної сили.
Відповідач – Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції не скористався своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу, яке у відповідності до вимог ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом норм процесуального права при установленні фактичних обставин у справі та правильність застосування норм матеріального права, апеляційним судом з`ясовано таке.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2023 року у справі №420/29219/23, зокрема:
«Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням встановлених законом термінів виплати донарахованої за період з 01.12.2021 року по 31.07.2023 року в розмірі 141 783 грн., обраховуючи суму компенсації за період затримки виплати з 01.12.2021 року по 24.08.2023 року включно.».
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16.04.2024 року змінено рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2023 року у справі №420/29219/23, виклавши третій абзац його резолютивної частини у наступній редакції:
«Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням встановлених законом термінів виплати донарахованої за період з 01.12.2021 року по 31.07.2023 року пенсії, у розмірі 16 080 грн. 23 коп. (шістнадцять тисяч вісімдесят гривень двадцять три копійки)».
На підставі вказаного судового рішення, 06 жовтня 2025 року Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист по справі №420/29219/23.
15 жовтня 2025 року Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на підставі виконавчого листа №420/29219/23 від 06.10.2025 року відкрито виконавче провадження №79363200.
27.10.2025 року до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) скеровано лист Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №1500-0403-5/178444.
20.11.2025 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено постанову ВП №79363200 про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області штрафу у розмірі 5100 грн. за невиконання рішення суду та зобов`язано боржника виконати судове рішення протягом 10 робочих днів.
В подальшому, 03.02.2026 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесено постанову ВП №79363200 про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області штрафу у розмірі 10200 грн.
Спірним у даній справі є правомірність прийняття постанови ВП №79363200 від 03.02.2026 року про накладення штрафу у розмірі 10200 грн. за повторне невиконання рішення суду без поважних причин у встановлений виконавцем строк.
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404-VIII).
Статтею 1 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
За приписами статті 3 Закону № 1404-VIII примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.
Згідно із ч. 1 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Пунктами 1, 16, 22 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII передбачено, що державний виконавець має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.
За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (ч. 6 ст. 26 Закону № 1404-VIII).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Згідно до ч. 3 ст. 63 Закону № 1404-VІІІ виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Відповідно до ст. 75 Закону № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Аналізуючи наведені нормативні положення в контексті цієї справи, апеляційний суд зауважує, що накладення штрафу за невиконання рішення, яке зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлене на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. 
Водночас, обов`язковою умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У свою чергу, обов`язковою умовою для накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі є встановлення факту повторного невиконання рішення без поважних причин.
Отже, обов`язковою умовою для прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу у подвійному розмірі є: 1) встановлення факту невиконання боржником судового рішення без поважних причин та застосування до нього штрафу у розмірі 5100 грн; 2) повторне невиконання рішення без поважних причин.
Як установлено апеляційним судом, прийняттю спірної у цій справі постанови про накладення штрафу у подвійному розмірі 10200 грн. передувало прийняття першої постанови від 20.11.2025 року про накладення на боржника штрафу у розмірі 5100 грн.
Тобто, предметом позову у цій справі є постанова відповідача ВП №79363200 від 03.02.2026 року про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області штрафу у розмірі 10200 грн. за повторне невиконання без поважних причин рішення суду зобов`язального характеру у тому ж виконавчому провадженні.
Як з`ясовано судовою колегією, постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду 18.02.2026 року у справі №420/40095/25, визнано протиправною та скасовано постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) (правонаступника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) від 20.11.2025 року ВП №79363200 про накладення штрафу в розмірі 5100 грн.
Крім того, зазначеним судовим рішенням у справі №420/40095/25 констатовано неможливість виконання боржником судового рішення з поважних причин, які обумовлюються відсутністю необхідного фінансового забезпечення відповідного пенсійного органу.
При цьому, слід враховувати правову позицію Верховного Суду, наведену у постанові від 17.08.2020 року у справі №160/4615/19, у якій зазначено про таке:
«Повторним невиконанням судового рішення в розумінні вимог Закону України "Про виконавче провадження" є встановлений відповідним актом факт кожного наступного невиконання боржником судового рішення після складення акту про невиконання такого рішення вперше та винесення відповідної постанови про накладення штрафу за невиконання судового рішення без поважних причин.».
За таких обставин, колегія суддів вказує про неправомірність оскаржуваної постанови ВП №79363200 від 03.02.2026 року про накладення штрафу у розмірі 10200 грн. за повторне невиконання без поважних причин рішення суду, адже скасування постанови від 20.11.2025 року ВП №79363200 про накладення штрафу в розмірі 5100 грн. виключає повторність, як обов`язкову умову для накладення штрафу за постановою від 03.02.2026 року.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно із ч.4 ст.317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Оскільки судом першої інстанції правильно вирішено справу по суті, проте окружний адміністративний суд виходив з помилкових мотивів, у відповідності із ст. 315, 317 КАС України, колегія суддів уважає необхідним, змінити мотивувальну частину рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.04.2026 року у справі №420/3750/26, виклавши її у редакції даного судового рішення.
Керуючись ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.04.2026 року у справі №420/3750/26 – змінити.
Викласти мотивувальну частину рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.04.2026 року у справі №420/3750/26 в редакції даного судового рішення.
В інший частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.04.2026 року у справі №420/3750/26 - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач 		О.О. Димерлій	
Судді	  	О.І. Шляхтицький   Н.В. Вербицька