ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
Іменем України
29 травня 2026 року
м. Харків
справа № 619/6171/25
провадження № 22-ц/818/2177/26
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого судді: Тичкової О.Ю.,
суддів: Пилипчук Н.П., Яцини В.Б.
учасники справи:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Харківської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України»,
відповідач – ОСОБА_1 ,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 27 листопада 2025 року ухваленого у складі судді Нечипоренко І.М.,-
ВСТАНОВИВ:
В жовтні 2025 року ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Харківської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» звернулось до суду з позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_1 вартість послуги з розподілу природного газу станом на 30.09.2025 в сумі 7466,05 грн. 
В обґрунтування позову зазначено, що ТОВ «Газорозподільні Мережі України» в особі Харківської Філії ТОВ «Газорозподільні Мережі України» - є суб`єктом господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників) на території Харківської області починаючи з 01.07.2023, зокрема надає послуги з розподілу природного газу за адресою домоволодіння: АДРЕСА_1 . Підтвердженням (акцептуванням) приєднання до умов публічного договору відповідача є документально (відомістю контрольного зняття показів побутового лічильника за адресою об`єкта відповідача) підтверджене споживання послуг розподілу природного газу за адресою споживача та вбачається з розрахунку місячної вартості послуги розподілу природного газу (п. 1.3. Договору). За умовами договору персоніфікованими даними споживача є: ЕІС-код 56XM33A92730254D, адреса об`єкта: АДРЕСА_1 , параметри лічильника Gallus 2000 G4, сер. № 01293121 рік виписку 2006 рік. Відповідач обліковується як споживач з отримання послуг розподілу природного газу за вищезазначеною адресою за зареєстрованим на нього особовим рахунком № НОМЕР_1 . Відповідно до пункту 1 глави 3 Розділу VI Кодексу ГРС за однією поштовою адресою укладається один договір розподілу природного газу з побутовим споживачем. За відомостями витягу Державного реєстру правочинів, витягу про державну реєстрацію прав та наявної копії договору купівлі-продажі житлового будинку, відповідач є власником об`єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , по якому надаються послуги з розподілу природного газу. У зв`язку з систематичною не сплатою відповідачки за послуги розподілу природного газу за адресою об`єкта відповідачки Харківська філія ТОВ «Газорозподільні мережі України» звернулась до Дергачівського районного суду Харківської області з заявою про видачу судового наказу. Дергачівським районним судом Харківської області 11.08.2025 року справа № 619/4462/25 було виданий судовий наказ, яким з боржника було стягнуто заборгованість за послуги з розподілу природного газу у сумі 3651,46 грн та судові витрати на суму 302,80 грн. 29.08.2025 відповідачка звернулася до суду з заявою про скасування судового наказу. Ухвалою Дергачівського районного суду від 01.09.2025р. судовий наказ від 11.08.2025 року № 619/4462/25 було скасовано. Згідно до виписки з особистого рахунку відповідача сума заборгованості за послуги розподілу природного газу станом на 30.09.2025р. складає 7466,05 грн.
Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 27 листопада 2025 року позов ТОВ «Газорозподільні Мережі України» в особі Харківської Філії ТОВ «Газорозподільні Мережі України» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Харківської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» вартість послуги з розподілу природного газу станом на 30.09.2025 в сумі 7466,05 грн та судовий збір в сумі 2422,40 грн.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач є споживачем послуг, які надаються ТОВ «Газорозподільні Мережі України» проте належним чином зобов`язання щодо оплати наданих послуг з розподілу природного газу не виконав, що призвело до утворення заборгованості, яка підлягає стягненню у судовому порядку.
Апеляційна скарга обґрунтована тим що суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про задоволенні позовних вимог, оскільки у позивача Харківскьої філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» відсутні повноваження щодо здійснення господарської діяльності на території Харківської області, Харківського району, міста Дергачі, посилається на відсутність газопостачання до об`єкту власності відповідача розташованого за адресою АДРЕСА_1 , на відсутність у відповідача правовідносин на ринку природного газу, на порушення процесуальних прав відповідача та не незаконність присвоєння EIC-коду.
23.02.2026 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника позивача , в якому він заперечує проти задоволення апеляційної скарги, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим. Зазначає що в матеріалах справи наявні усі докази на підтвердження факту споживання відповідачем послуги з розподілу природного газу та ухилення від обов`язку його сплаті. А твердження відповідача з приводу тог що у позивача не має повноважень щодо здійснення господарської діяльності є необґрунтованими, оскільки спростовуються наданими до суду документами та діючими нормативно-правовими актами що містяться у вільному доступі, зокрема постановою НКРЕКП від 26.12.2022 № 1839
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
У відповідності до частин 1-5 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає в повній мірі.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи що ТОВ «Газорозподільні Мережі України» в особі Харківської Філії ТОВ «Газорозподільні Мережі України» надає послуги з розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_1 обліковується як споживач з отримання послуг розподілу природного газу за вищезазначеною адресою за зареєстрованим на неї особовим рахунком № НОМЕР_1 .
За відомостями витягу Державного реєстру правочинів, витягу про державну реєстрацію прав та наявної копії договору купівлі-продажі житлового будинку, відповідачка є власником об`єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 (зворот а.с. 12).
Відповідно до виписки з особового рахунку № НОМЕР_2 по споживачу ОСОБА_1 вбачається що загальна сума заборгованості за послуги розподілу природного газу за період з 01.07.2023 по 30.09.2025 становить 7466,05 грн. (а.с.11)
Відповідно до ч.1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Відповідно до приписів статей 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з нормами ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного суду, викладеної у постанові від 07 липня 2020 року у справі № 7128916/17-ц, надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Статтею 633 ЦК України передбачено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.
Відповідно до частини 2 ст. 7 Закону України «Про житлово- комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року №2189-VIII споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Взаємовідносини між газопостачальником, газорозподільним підприємством, газотранспортним підприємством та споживачами природного газу регулюються Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, Типовим договором розподілу природного газу, затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2498 (далі типовий договір № 2498), Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року за № 2496 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1382/27827 ( надалі Правила) та іншими нормативно-правовими актами України.
За змістом статті 1 Закону України «Про ринок природного газу», суб`єктами ринку природного газу є: оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач.
Відповідно до пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем (далі - Кодекс ГРМ) договір розподілу природного газу - це правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі, побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу; доступ до газорозподільної системи - право користування потужністю складової (об`єкта) газорозподільної системи в обсязі та на умовах, встановлених у договорі (технічній угоді) про надання відповідних послуг з оператором газорозподільної системи; оператор газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ) - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління; споживач природного газу (споживач) - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ Оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема, в якості сировини, а не для перепродажу.
Взаємовідносини, пов`язані з розподілом природного газу споживачам, у тому числі, побутовим споживачам, підключеним до/через ГРМ, включаючи забезпечення Оператором ГРМ цілодобового їх доступу до ГРМ для споживання (розподілу) належного їм (їх постачальникам) природного газу, регулюються договором розподілу природного газу, укладеним між Оператором ГРМ та споживачем відповідно до вимог глави3розділу VI цього Кодексу (пункт 5 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ).
Згідно з розділом ІХ глави 4 пункту 4 Кодексу ГРС, побутовий споживач, який за умовами договору розподілу природного газу розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти діб (до 05 числа включно) надавати їх Оператору ГРМ у спосіб, визначений договором розподілу природного газу.
Відповідно до статті 40 Закону України «Про ринок природного газу» розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу Оператор ГРМ зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити Оператору ГРМ вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Договір розподілу природного газу є публічним.
За змістом пунктів 3,4 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України за формою Типового договору розподілу природного газу.
Типовий договір розподілу газу, що затверджений постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2498 є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу споживачу як товарної продукції постачальником.
Відповідно до пункту 1.3. Типового договору розподілу природного газу фактом приєднання споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема, надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 до цього договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє споживачу інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.
Згідно з пунктом 2 глави 1 розділу VI Кодексу ГРМ суб`єкти ринку природного газу (у тому числі, споживачі), які в установленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог цього Кодексу та укладення договору розподілу природного газу.
Доступ споживачів, у тому числі, побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року №2498 (далі - типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом.
Пунктом 1 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ передбачено, що договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі, побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ.
Споживачі, у тому числі, побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.
Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.
Згідно з розділом ІХ глави 4 пункту 4 Кодексу ГРС, побутовий споживач, який за умовами договору розподілу природного газу розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти діб (до 05 числа включно) надавати їх Оператору ГРМ у спосіб, визначений договором розподілу природного газу.
Оператор ГРМ зобов`язаний на головній сторінці свого веб-сайту, а також в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, та власних центрах обслуговування споживачів розмістити редакцію договору розподілу природного газу та роз`яснення щодо укладення та приєднання споживача до договору розподілу природного газу.
Договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.
Під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачу), та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги.
Згідно з положеннями пунктів 6.1, 6.2 розділу VI Договору розподілу природного газу, оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. Тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для Сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення.
Оплата вартості послуги з розподілу природного газу здійснюється споживачем, що є побутовим до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка Оператора ГРМ. Оплата здійснюється виключно грошовими коштами на поточний рахунок Оператора ГРМ (абз. 2 та 3 п. 6.6. розділу VI Договору).
У разі неотримання Оператором ГРМ до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показань лічильника газу та за умови, що лічильник газу не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий період визначається Оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що розраховується, виходячи з групи споживання побутового споживача, з урахуванням вимог цього Кодексу.
Якщо за підсумками наступного місяця споживач своєчасно наддасть покази лічильника газу, формування об`єму розподілу та споживання природного газу за період зазначеного місяця здійснюється з урахуванням наданих показань.
Отже, величина об`єму та обсягу розподіленого та спожитого природного газу встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ.
Згідно з вимогами п. 1 глави 6 розділу VI Кодексу розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року.
Пунктом 6.3 розділу VI Договору встановлено, що величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) Споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності (абз. 2 п. 1 глави 6 розділу VI Кодексу).
Відповідно до п. 2 глави 6 розділу VI Кодексу річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу.
Положеннями ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Наданими позивачем доказами підтверджено, що між ОСОБА_1 та ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Харківської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» склалися договірні правовідносини. Акцептування відповідачем Типового договору, а отже, і факт приєднання побутового споживача до умов зазначеного договору відбулося шляхом фактичного споживання ОСОБА_1 обсягу природного газу та сплати послуг за його розподіл у попередні роки що підтверджує сама відповідачка.
Відповідач ОСОБА_1 не повідомляла суд та не подавала доказів про те, що вона розірвала договір та не є споживачем природного газу, що у спірний період природний газ не постачався до її будинку або постачався іншим постачальником, з яким відповідач уклала відповідний договір і послуги якого сплачувала, відсутні відомості про звернення відповідача до позивача із заявами про відключення від споживання природного газу, тому відповідач зобов`язаний оплатити надані послуги.
З матеріалів справи вбачається, що за газовий рік з 01.10.2021 по 30.09.2022 споживачем було спожито 1290,85 м.куб. природного газу, за газовий рік з 01.10.2022 по 30.09.2023 споживачем було спожито 1499,31 м.куб., за газовий рік з 01.10.2023 по 30.09.2024 споживачем було спожито 1309,00 м.куб що підтверджується випискою по особовому рахунку № НОМЕР_1 , побутовий споживач ОСОБА_1 .
При цьому місячна вартість у 2021-2025 роках була розрахована як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності (абз. 2 п. 1 глави 6 розділу VI Кодексу).
Постановою НКРЕКП № 1142 від 28.06.2023 «Про внесення змін до постанови НКРЕКП №1944 від 30.12.2022 для ТОВ «Газорозподільні мережі України» Товариству було установлено тариф на послуги з розподілу природного газу з 01.07.2023 року в розмірі 2,388 грн. за 1 м.куб. на місяць (з врахуванням ПДВ 20 %) та в розмірі 1,99 грн за 1 м.куб на місяць (без урахування ПДВ).
Таким чином, з урахуванням вимог глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ та п. п. 6.1 та 6.2 Типового договору розподілу для Відповідача була розрахована щомісячна плата за розподіл газу по періодам:
з липня 2023 року по грудень 2023 року у розмірі: 645,42 м.куб./ 6 міс. = 107,57 м.куб. х 2,388 грн. за 1 м.куб. = 256,88 грн. в місяць;
з січня 2024 року по грудень 2024 року у розмірі: 1499,28 м.куб./ 12 міс. = 124,94 м.куб. х 2,388 грн. за 1 м.куб. = 298,36 грн. в місяць;
з січня 2025 року по вересень 2025 року у розмірі: 981,72 м.куб./ 9 міс. = 109,08 м.куб. х 2,388 грн. за 1 м.куб. = 260,49 грн. в місяць;
Колегія суддів відхиляє доводи відповідачки про те, що у позивача відсутні повноваження здійснювати господарську діяльність на території міста Дергачі Харківської області, з огляду на таке.
Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26.12.2022 №1839 «Про видачу ліцензії з розподілу природного газу ТОВ «Газорозподільні мережі України» із змінами, внесеними постановою НКРЕКП, Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Харківської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» є суб`єктом господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників) на території Харківської області починаючи з 01.07.2023, зокрема надає послуги з розподілу природного газу за адресою домоволодіння: АДРЕСА_1 
За таких обставин, оцінивши всі обставини справи в сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що позовні вимоги ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Харківської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» є обґрунтованими, оскільки відповідачем не було виконано належним чином зобов`язання перед позивачем по сплаті послуг за розподіл природного газу, чим порушено умови договору та норми чинного законодавства, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Розрахунок вартості розподілу природного газу за адресою споживача по особовому рахунку № НОМЕР_1 проведений позивачем у відповідності до положень діючого законодавства та відповідачем ОСОБА_1 не спростований.
Інші доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, зводяться до суб"єктивного тлумачення нормативно-правових актів, особистої оцінки повноважень позивача на здійснення діяльності з розподілу природного газу , на підставі якої побудовані заперечення відповідача на вимоги позовної заяви, яка є обгрунтованою та містить посилання як на докази, так і на норми матеріального права, які підлягають застосуванню при вирішенні даного спору.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burgandothers v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).
Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не містять підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, яке є законним і обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду – залишити без змін. 
Підстави для перерозподілу судових витрат відповідно до статті 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» відсутні.
Керуючись ст. 367, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 27 листопада 2025 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.
Головуючий     О. Ю. Тичкова

Судді     Н.П. Пилипчук

В.Б. Яцина