Справа № 952/177/26
№2/952/267/26 

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.05.2026 Зачепилівський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді - Яценка Є.І.,
за участю секретаря судового засідання - Ніколенко Л.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-ще Зачепилівка Харківської області за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
УСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за Договором № 545866-КС-001 про надання кредиту від 04.07.2025 в розмірі 41 823,04 грн., яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 13 984,00 грн.; суми прострочених платежів по процентах - 18 319,04 грн.; суми відсотків нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України - 8 000,00 грн., суми прострочених платежів за комісією - 1 520,00 грн., а також стягнути сплачені 2 662,40 грн. судового збору.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 04.07.2025 між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 укладено Договір № 545866-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».
ТОВ «Бізнес позика» 04.07.2025 направлено ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти Договір № 545866-КС-001 про надання кредиту. 04.07.2025 ОСОБА_1 прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 545866-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «Бізнес позика» направлено ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-4558, на номер телефону НОМЕР_1 (що зазначено Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий Боржником було введено/відправлено.
Таким чином, 04.07.2025 між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 укладено Договір № 545866-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».
ТОВ «Бізнес позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, надало ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 16 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку № НОМЕР_2 (котра була вказана Позичальником при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті).
Відповідачка виконувала взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов Договору, що спричинило виникнення заборгованості, яка станом на 15.02.2026 становить 41 823,04 грн., яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 13 984,00 грн.; суми прострочених платежів по процентах - 18 319,04 грн.; суми відсотків нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України - 8 000,00 грн., суми прострочених платежів за комісією - 1 520,00 грн.
У зв`язку із вищенаведеним позивач змушений звернутися до суду з даним позовом.
Ухвалою судді від 02.04.2026 позов прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі. Постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (без виклику). Встановлено відповідачці п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачці п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення.
09.04.2026 відповідачкою до суду поданий відзив на позов, з якого вбачається, що з вимогами позивача остання не погоджується та просить у їх задоволенні відмовити, а понесені судові витрати покласти на позивача з наступних підстав. Зокрема відповідачка вказує, що нараховані позивачем проценти, штрафи та пеня є явно завищеними, непропорційними та такими, що значно перевищують суму отриманого кредиту та є несправедливими для споживача і порушують баланс інтересів сторін. Позивачем не доведено обгрунтованості нарахування всіх заявлених сум та не надано доказів правомірності такого нарахування. При цьому відповідачка зазначає, що частину зобов`язань нею було виконано, однак позивачем це належним чином не враховано.
Позивачем відповіді на відзив не надано.
На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних в справі доказів, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що 04.07.2025 між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 укладено Договір № 545866-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному ст. 12 Законом України «Про електронну комерцію».
ТОВ «Бізнес позика» 04.07.2025 направлено ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти Договір № 545866-КС-001 про надання кредиту. 04.07.2025 ОСОБА_1 прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 545866-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «Бізнес позика» направлено ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-4558, на номер телефону НОМЕР_1 (що зазначено Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий Боржником було введено/відправлено.
Відповідно до п. 2.1 Договору, ТОВ «Бізнес позика» надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 16 000,00 грн., на засадах строковості, поворотності, платності (Далі - Кредит), а Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та комісію за надання Кредиту у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес позика».
Пунктами 2.3, 2.4, 2.7, 2.8, 2.9, 2.12 Договору передбачено, що кредит надається на строк 24 тижні, денна процентна ставка - 0,87%, строк дії договору - до 19.12.2025. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту - 39 571,57 грн. Загальні витрати за кредитом - 23 571,57 грн.
Разом з тим, п. 7.2. договору передбачає, що закінчення строку (терміну) дії договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення та/або невиконання умов договору, які мали місце під час дії договору.
Як вбачається зі змісту п. 4.1 Договору, кредитодавець зобов`язаний протягом 3 (трьох) робочих днів з дня укладення Договору надати позичальнику кредит в сумі вказаній в п. 2.1. договору, шляхом безготівкового переказу коштів (однією або декількома транзакціями) на поточний (картковий) рахунок позичальника, який відповідає банківській платіжній картці, що наведена в розділі 12 договору.
Згідно розділу 12 Договору «Реквізити та підписи сторін», в колонці позичальник ОСОБА_1 зазначений номер електронного платіжного засобу : НОМЕР_3 .
Згідно п. 4.2 Договору сторони домовились, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в п.4.2.2 та Додатку №1 до договору, (за виключенням дострокового повернення кредиту), у наслідок чого виникає прострочка по кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в п. 10.2 договору. При цьому, нарахування процентів за стандартною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів.
Згідно п.4.2.2 Договору сторони на момент укладення договору встановили графік платежів, припускаючи, що позичальник буде його дотримуватись, в разі чого застосовуватиметься знижена процентна ставка. Вказаний графік узгоджується із графіком, який зазначений у таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки, яка є додатком №1 до договору № 545866-КС-001 про надання кредиту від 04.07.2025, які підписані відповідачкою із використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором UA-4558. При цьому загальні витрати по кредиту становлять: 20 116,02 грн. - проценти за користування кредитом та 3 200,00 грн. - комісія за надання кредиту.
ТОВ «Бізнес позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, надало ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 16 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку № НОМЕР_2 (котра була вказана Позичальником при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті).
Вказане також узгоджується із наданою АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» випискою по картковому рахунку ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , за № 5355-2800-4674-6762, згідно даних якої 04.07.2025 на вказаний картковий рахунок поступило зарахування переказу у сумі 16 000,00 грн.
Відповідачка виконувала взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов Договору, що спричинило виникнення заборгованості, яка станом на 15.02.2026 становить 41 823,04 грн., яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 13 984,00 грн.; суми прострочених платежів по процентах - 18 319,04 грн.; суми відсотків нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України - 8 000,00 грн., суми прострочених платежів за комісією - 1 520,00 грн.
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
У ст.3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч.ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства у встановлений строк.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи на підставі поданих доказів, які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, свідчать про те, що ОСОБА_1 не виконала в повному обсязі передбачених кредитним договором обов`язків по поверненню одержаних в якості кредиту грошових коштів та сплати процентів за користування кредитом, що у свою чергу відповідно до закону та умов договору порушило права позивача.
Відповідачкою не спростовано факт користування наданими за договорами коштами. З розміром нарахованої заборгованості відповідачка не згодна, але доказів про відсутність заборгованості у розмірах вказаних у розрахунках суду також не надано, а тому вимоги позивача про стягнення заборгованості за договором є обгрунтованими.
Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Тому суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідачки ОСОБА_1 заборгованості в загальній сумі 41 823,04 грн. за кредитним договором обґрунтованими та такими, що засновані на законі, оскільки позичальниця не виконувала умови договору та має заборгованість, отже повинна відповідати за порушення взятих на себе зобов`язань. Таким чином позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2 662,40 грн., тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.
У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Ухвалюючи рішення у даній справі, суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, зокрема у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).
Керуючись ст.ст. 13, 81, 141, 263-265, 268, 273, 279, 354 ЦПК України, на підставі ст.ст. 526, 527, 530, 610-611, 625, 629, 638, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» (ЄДРПОУ 41084239, адреса: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 411) заборгованість за Договором № 545866-КС-001 про надання кредиту від 04.07.2025 в розмірі 41 823,04 грн. (сорок одна тисяча вісімсот двадцять три грн. 04 коп.).
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» (ЄДРПОУ 41084239, адреса: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 411) сплачений судовий збір в розмірі 2 662,40 грн. (дві тисячі шістсот шістдесят дві грн. 40 коп.).
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя Є.І. Яценко